ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Херсон

Номер провадження: 22-ц/819/335/22
Єдиний унікальний номер справи: 766/20222/21

        Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя – доповідач)         Воронцової Л. П.
суддів:         Полікарпової О.М, 
Пузанової Л.В. 
секретар          Савицька А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2021 року ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на нерухоме майно: квартиру  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101; квартиру  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101. 
Зобов`язати ОСОБА_3 передати представникам ОСОБА_2 або йому особисто ключі від вхідних дверей до квартири  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101; квартири  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101: квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 1239587565101.
Заборонити ОСОБА_3 укладати з третіми особами договори найму (оренди) нерухомого майна: квартири  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101; квартири  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101.
ОСОБА_2 обґрунтував заяву тим, що під час перебування в шлюбі з відповідачкою, ними було придбано декілька об`єктів нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя, зокрема квартира  АДРЕСА_1 ; квартира  АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_4 , квартира АДРЕСА_4 , та земельна ділянка з кадастровим номером 6510136600:01:001:1523, право власності, на які зареєстровано за ОСОБА_2 . 
На даний час відповідачка відмовляє йому у доступі до нерухомого майна подружжя, яке є предметом спору, а також до численного рухомого майна, що знаходиться у відповідних приміщеннях. Позивач не може перевірити схоронність речей, які знаходяться в квартирах, поточний стан нерухомості, а також встановити, хто дійсно наразі проживає в цих квартирах.
Водночас ОСОБА_3 має доступ до всього нерухомого майна подружжя, квартири подружжя знаходяться у її фактичному володінні, та за його інформацією здаються нею в оренду, дохід від якої використовується відповідачкою на власний розсуд. Існує реальна вірогідність того, що відповідачка буде вчиняти дії щодо подальшого продажу таких квартир, які є спільною сумісною власністю, або щонайменше здійснювати правочини щодо них на невигідних для подружжя умовах.
Вказує на те, що ОСОБА_3 обізнана про його наміри подати позов до суду щодо поділу майна подружжя і не бажає позасудовим шляхом поділити його рівними частинами, існує реальна і об`єктивна загроза вчинення з її боку дій стосовно приховання чи продажу майна, яке є спільною сумісною власністю.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 задоволено частково.
Заборонено ОСОБА_3 відчуження квартири   АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101; квартири   АДРЕСА_5 , реєстраційний номер 624676865101.
В решті заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду у частині не застосованих судом заходів забезпечення позову, адвокат Щедров О.Р., який діє від імені ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у випадку не застосування заявленого виду забезпечення позову такого як: зобов`язати відповідача видати йому або його представнику ключі від квартир: заборонити ОСОБА_3 укладати з третіми особами договори найму (оренди) нерухомого майна, що існує реальна загроза здачі спірних квартир в оренду іншим особам та/або реєстрації місця проживання цих осіб у квартирі; існує ймовірність того, що відповідач буде вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження квартирою, що значно ускладнить або навіть фактично унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вжиття вказаних заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.
Просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати у частині залишення без задоволення заяви про забезпечення позову, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким: вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 передати представникам ОСОБА_2 , або йому особисто ключі від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101 ;квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101; квартири АДРЕСА_6 ,реєстраційний номер 1239587565101; вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 укладати з третіми особами договори найму (оренди) нерухомого майна, або інші тотожні правочини, предметом яких є надання третім особам доступу до нерухомого майна, з метою користування ними, а саме стосовно нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101;квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою. Вказує на те, що ніяких перешкод у користуванні квартирами позивачу не здійснює, останній має ключі від квартир і доступ до них, ОСОБА_2 перебуває за межами України, відмовляється в позасудовому порядку здійснити поділ спільного майна. Всі факти викладені в апеляційній скарзі не підтверджені жодними доказами, а є лише припущеннями позивача.
Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 і представника відповідача ОСОБА_6 , перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2  про забезпечення позову, шляхом накладання заборони відчуження спірного майна подружжя, суд виходив з того, що в позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу спільно нажитого майна подружжя, зазначене нерухоме майно а саме: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 768348365101; квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 624676865101, можуть бути відчужені відповідачем на момент виконання рішення, що значно ускладнить в подальшому виконання можливого рішення про задоволення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони укладення договорів оренди з третіми особами і зобов`язання надання ключів від квартир, суд першої інстанції виходив з того, що такі заходи забезпечення позову не узгоджуються з предметом позову. 
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
       Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки наявний обґрунтований ризик його відчуження на користь третіх осіб або щонайменше здійснювати правочини щодо них на невигідних для подружжя умовах. 
Зважаючи на факт безпосереднього володіння спірним майном виключно відповідачкою, існує реальна загроза пошкодження такого майна, як відповідачкою так і третіми особами, яких вона допускає та може допускати до користування квартирами. Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для збереження майна.        
Заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.
Установивши, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна подружжя, а саме декількох квартир, право власності на 1/2 частину якої просить визнати позивач, надавши належну правову оцінку доказам позивача, на які він посилається як на підставу для забезпечення позову, врахувавши фактичні обставини справи, суд дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчуження нерухомого майна в межах заявлених позовних вимог, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
       Доводи скарги ОСОБА_2 щодо незастосування заходів забезпечення позову у вигляді зобов`язання передачі ключів від квартир та заборони укладення договорів найму (оренди) квартир з третіми особами, задоволенню не підлягають, оскільки не є співмірними із предметом спору, ґрунтуються на припущенні позивача і не стверджені доказами, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим, прийняте з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
       Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року. 

Головуючий                                                         Л.П. Воронцова

       Судді :                                                                О.М. Полікарпова
               
                                                                        Л.В. Пузанова