Справа № 158/1418/21 	Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/142/22  Категорія: 46 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 лютого 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Вакіної Д.О.,
позивача ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2 , Кінах Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до «Моторного (транспортного) страхового бюро України» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року, 

                                      В С Т А Н О В И В:

24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2020р. о 08 год. 15 хв. в смт. Цумань, по вул. Васильєва, Луцького району Волинської області відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху.
Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.07.2020р. водія ОСОБА_4 , який на момент ДТП керував транспортним засобом марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 », визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили.
Вказаний транспортний засіб на праві власності належить ОСОБА_5 , цивільно – правова відповідальність якого відповідно до полісу обов`язкового страхування АО/01891432, була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон».
З метою відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 », в результаті ДТП, що мала місце 22.03.2020р. в смт. Цумань, по вул. Васильєва, Луцького району Волинської області, позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Еталон».
13.07.2020р. ПрАТ «СК «Еталон» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки транспортним засобом марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 » на момент ДТП керувала особа, яка не мала на те законних підстав, а відтак страховик у відповідності із п. 32.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовує шкоду заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
З метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » ПрАТ «СК «Еталон» замовила проведення оцінки матеріального збитку вказаного транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності, аварійним комісаром ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №17573 від 20.04.2020р. проведеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ «СК «Еталон» утилізаційна вартість транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » на дату оцінки становить 11 200.00 грн., а ринкова вартість становить 25 401,60 грн.
Після проведення оцінки ОСОБА_1 , за погодженням зі страховою компанією, за власні кошти відремонтував транспортний засіб марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 », на що витратив кошти в сумі 38 566, 00 грн., що стверджується рахунками та актом виконаних робіт від 15.07.2020р. ФОП ОСОБА_7 
23.11.2020р. ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 22.03.2020р.
17.12.2020р. МТСБУ відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, оскільки після ДТП, яка мала місце 22.03.2020р. транспортний засіб марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » було відновлено, що позбавляє можливості МТСБУ зафіксувати пошкодження отримані транспортним засобом в результаті ДТП з метою виплати страхового відшкодування.
Вважає, що ОСОБА_1 безпідставно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як останнім дотримано вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надано відповідачу усі необхідні документи для здійснення даної виплати.
Вказує , що дорожньо- транспортною пригодою та несвоєчасністю виплати сум на відшкодування шкоди йому спричинено моральні страждання, які призвели до душевних хвилювань, що в свою чергу вплинуло на особисті, сімейні стосунки.
Окрім того, в результаті даної ДТП, син позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкоджень, що також призвело до душевних хвилювань та перенесення стресу.
Просить стягнути з відповідача по справі – Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 38 556, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., а також понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 грн.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року в задоволені позову відмолено.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким його позов задовольнити повністю.
Заслухавши позивача та його представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач МТСБУ правомірно відмовив представнику позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування на підставі пунктом 37.1, 37.1.3 ст. 37 Закону №1961-IV, оскільки транспортний засіб марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » був повністю відновлений, що не надало можливості провести його огляд представником МТСБУ. (а.с. 46) та оцінити розмір заподіяної шкоди.
Такі висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права  при  неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Судом встановлено 22 березня 2020р. о 08 год. 15 хв. в смт. Цумань, по вул. Васильєва, Луцького району Волинської області сталась ДТП за участю транспортного засобу марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Власником транспортного засобу «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 » є ОСОБА_5 , а власником транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » - ОСОБА_1 ..
З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2019р. між ПрАТ «СК «Еталон» та ОСОБА_8 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/01891432, відповідно до якого забезпеченим є транспортний засіб марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 ».
Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.07.2020р. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП  та констатовано про порушення ним Правил дорожнього руху в наслідок чого 22.03.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода. Постанова суду набрала законної сили (а.с. 16-18).
Вироком Ківерцівського районного суду від 28 липня 2020 року ( а.с .43-45) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України – незаконному заволодінні 22.03.3020 року транспортним засобом марки «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 ». Вирок суду набрав законної сили (а.с. 43-45).
Судом встановлено, що після ДТП, яка мала місце 22 березня 2020р., після повідомлення ОСОБА_1 про вказану подію 20.04.2020р. ПрАТ «СК «Еталон» звернулась із заявою до суб`єкта оціночної діяльності, аварійного комісара ОСОБА_6 про встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 ». Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №17573 від 20.04.2020р. встановлена утилізаційна вартість транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » в сумі 11 200.00 грн., ринкова вартість на дату оцінки становить 25 401,60 грн. (а.с. 33-35).
З врахуванням п.32.1 ст. 32 ЗУ "Про обов`язкове страхування", вважаючи даний випадок не страховим, оскільки транспортним засобом «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 » на момент ДТП керувала особа не на правових підставах, ПрАТ СК  "Еталон" відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування та роз`яснило про право отримання страхового відшкодування безпосередньо від МТСБУ ( а.с 23). 
19.11.2020р. представник позивача по справі ОСОБА_1 – ОСОБА_2 повідомив Моторно (транспортне) страхове бюро України про ДТП, яка мала місце 22.03.2020р. та подав заяву про відшкодування шкоди завданої внаслідок такої ДТП.( а.с. 26, 27). 
Листом від 17.12.2020 року МТСБУ ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з недотриманням вимог п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34, п.п. 37.1, 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), а саме - не збереження пошкодженого ТЗ у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, та не надання можливості представнику МТСБУ зафіксувати пошкодження , отримані ТЗ в результаті згаданої ДТП.(а.с. 47).
Правовий статус МТСБУ визначено в ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Відповідно до пункту 22.1. статті 2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 41 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій
Відповідно до підпункту «в» пункту 41.1 статті ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи.
Враховуючи, що вироком суду який набрав законної сили встановлено, що транспортний засіб «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 », яким заподіяно шкоду майну ОСОБА_1 вийшов з володіння власника ОСОБА_5 не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи - ОСОБА_4 , обов`язок відшкодувати таку шкоду перед позивачем в силу Закону виник у МТСБУ.
Згідно зі статтею 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону № 1961-ІV водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про ДТП його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Згідно з пунктами 34.1, 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19),  міститься правовий висновок про те, що потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. У підпункті 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.
У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 758/2874/16-ц (провадження № 61-29462св18), зазначено, що доводи касаційної скарги про те, що позивач не зберегла пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, що позбавило страхову компанію можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, є необґрунтованими. Факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується копією адміністративного матеріалу, складеного щодо винуватця ДТП, та постановою суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, скерувала на адресу страхової компанії заяву про виплату такого відшкодування та пояснення, в яких повідомила про настання ДТП, про відновлення нею пошкодженого автомобіля, розмір завданої шкоди, надавши на підтвердження цих обставин необхідні документи. Під час розгляду справи страхова компанія не скористалася своїм правом заявити клопотання про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на страховика обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування та витрат за проведення експертизи.
З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку сторонами не заперечується та не спростовується, ОСОБА_4 цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована та який керував викраденим транспортним засобом, визнаний винним у скоєнні ДТП. При цьому матеріали справи містять усі необхідні документи, щодо обставин ДТП, зокрема план схему до протоколу огляду місяця події, протокол огляду транспортного засобу, висновок №17573 автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного особу, що складений суб`єктом оціночної діяльності( а.с. 26-40), що складені повноважними органами та особами та які надавались ОСОБА_2 до адресованої МТСБУ заяви про сплату регламентної виплати.
Актом від 15.07.2020 року та товарними чеками ( а.с.19-21) ОСОБА_1 підтверджено розмір витрат, які ним понесені на ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що підставою для відмови у відшкодуванні шкоди визнаються не будь-які порушення регламентованої Законом № 1961-ІV процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. Тому саме по собі незбереження ОСОБА_1 пошкодженого транспортного засобу не позбавляло МТСБУ можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання і розмір заподіяної шкоди за наданими позивачем документами, в тому числі самостійно визначити розмір збитків, взявши за основу відомості, які містилися у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 20 квітня 2020 року № 17573 або здійснити запит до правоохоронних органів щодо отримання необхідної інформації.
З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача в користь позивача шкоди заподіяної внаслідок ДТП.  
Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що витрати понесені позивачем на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача є економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищують  вартість автомобіля до ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №17573 від 20.04.2020 р. проведеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ «СК «Еталон» встановлена утилізаційна вартість транспортного засобу марки «ГАЗ 5301» д.н.з. « НОМЕР_2 » на дату оцінки становить 11 200.00 грн., а ринкова вартість становить 25 401,60 грн.
Таким чином, з урахуванням статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП в розмірі 14201, 60 грн (25 401,60 грн. вартість до ДТП- 11 200.00 грн вартість після ДТП).
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави – наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач мотивував затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги вказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 7000 грн є адекватним нанесеній моральній шкоді.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове  задоволення позову .
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та частковим задоволення позовних вимог позивача (які в відсотковому вигляді складають 35% _ задоволено вимог за моральною шкодою та 36,83% - майновою шкодою) судові витрати понесені ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1630, 54 грн (за подання позовної заяви 978,32 + 652,22 грн за подання апеляційної скарги) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 7183 грн на правову допомогу, які є документально підтвердженні та співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                          У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3   задовольнити частково.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року  скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (ЄДРПОУ21647131) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 14201 (чотирнадцять тисяч двісті одну) грн. 60 коп  майнової шкоди та 7000 (сім тисяч) грн  на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (ЄДРПОУ21647131) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1630 (одну тисячу шістсот тридцять) грн 54 коп судового збору та 7183 (сім тисяч сто вісімдесят три) грн  витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий - суддя:

Судді: