П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/8819/21	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
секретар - П`ятіна В.В.,
за участю : представника апелянта - Поліщука Д.О.,  
                   позивачки - ОСОБА_1 ,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області  на рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   03.08.2021 по справі  № 420/8819/21 за позовом  Головного управління ДПС в Одеській області  до  Фізичної особи-платника податків ОСОБА_2  про стягнення суми податкового боргу, -

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило стягнути заборгованість з Фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 у розмірі 4 349,38 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що станом на 20.05.2021, заборгованість   ОСОБА_2  складала 4 349,38 грн. Позивач зазначив, що в зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу, яку направлено рекомендованим листом на адресу відповідача.
Відзив на позовну заяву до суду першої інстанції не подавався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 03.08.2021  у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції надав не правильну оцінку обставинам справи, зокрема тому, що податкову вимогу було надіслано на адресу, яка зазначена в ідентифікаційних даних платника податків, а про зміну адреси відповідачка згідно підпункту 70.7 статті 70 ПК України контролюючі органи не повідомляла.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 з 21.12.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,   (а.с.32)
Станом на 20.05.2021, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованих карток платника (ІКП) (додаються), податкова заборгованість ОСОБА_2 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить - 4 349 грн. 38 коп.
Заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла у відповідача в результаті прийняття податкового повідомлення - рішення форми "Ф" від 05.03.2019 №0026724-5507-1530 на загальну суму 3 911,01 грн. (основний платіж) та податкового повідомлення - рішення форми "Ф" від 10.03.2020 № 0023922-5506-1504 на загальну суму 438,38 грн. (основний платіж);
Податкове повідомлення - рішення (форми "Ф) від 05.03.2019 №0026724-5507-1530 на загальну суму 3 911,01 грн (основний платіж) та податкового повідомлення - рішення форми "Ф" від 10.03.2020 року № 0023922-5506-1504 на загальну суму 438,38 грн. було надіслано відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 .
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості у встановлені законодавством строки, податковим органом винесено податкову вимогу форми "Ф" від 06.11.2019 за № 134431-55, яку направлено за адресою ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 .
З наданої до суду першої інстанції відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області судом встановлено, що ОСОБА_2 з 21.12.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податкові повідомлення - рішення (форми "Ф) від 05.03.2019 № 0026724-5507-1530 та від 10.03.2020 №0023922-5506-1504 та податкова вимога форми "Ф" від 06.11.2019 за № 134431-55 були надіслані не за зареєстрованим місцем проживання відповідача, отже  грошове зобов`язання, яке позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 є неузгодженим.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.  
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України унормовано, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Пунктом 42.2. статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610.
Відповідно пункту 1 розділу V вказаного Порядку ( в редакції на момент складання та направлення податкової вимоги), після отримання контролюючим органом повідомлення про вручення поштового відправлення (у тому числі із зазначенням причин невручення за їх наявності) платнику податків податкової вимоги таке повідомлення передається податковому керуючому.
На корінці податкової вимоги проставляється:
дата вручення контролюючим органом податкової вимоги, якщо вона вручається платнику податків під розписку:
посадовою особою юридичної особи або відокремленого підрозділу юридичної особи;
фізичною особою або її законним чи уповноваженим представником;
дата надсилання контролюючим органом податкової вимоги, якщо вона надсилається листом з повідомленням про вручення, - працівником контролюючого органу;
дата фактичного вручення податкової вимоги поштовою службою - працівником контролюючого органу.
Пунктом 198  розділу III Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів країни від 17 січня 2018 року № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" унормовано, що на конверті, в якому відправляються документи проставляються реєстраційні індекси всіх документів, які містяться у такому конверті.
В порушення зазначеного пункту Типової інструкції на поштовому конверті, який надано позивачем як доказ направлення відповідачу податкової вимоги (а.с.12), не зазначено реєстраційного індексу документа, що в надсилався в цьому конверті. Не містить такого зазначення і копія поштового повідомлення про вручення.
Отже, оскільки зазначені конверт та поштові повідомлення не можуть бути однозначно ідентифіковані з податковою вимогою від 06.03.2019 № 134431-55, та податковими повідомленнями від 10.03.2019 № 0023933-5506-1504 та від 05.03.2019 року №0026724-5507-1530  - вони не можуть бути належними та допустимими доказами їх направлення на адресу відповідача.
Не надано позивачем і копій згрупованих відправлень на підтвердження того, що податкові вимоги наплавлялась відповідачці і коли саме.
До того ж під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що податкові повідомлення - рішення (форми "Ф) від 05.03.2019 № 0026724-5507-1530 та від 10.03.2020 № 0023922-5506-1504, так і податкова вимога форми "Ф" від 06.11.2019 у за № 134431-55 були надіслані не за зареєстрованим місце проживання відповідачки.
Так, з наданої до суду першої інстанції  відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області судом встановлено, що ОСОБА_2 з 21.12.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Також до суду апеляційної інстанції позивачкою особисто надано довідку про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою : АДРЕСА_1 .
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що контролюючим органом не надано доказів і альтернативного способу повідомлення відповідачки про наявність податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень, а саме розміщення податкової вимоги на дошці податкових оголошень, як і не надано відповідного акту, в якому би була вказана причина, що призвела до неможливості вручення надісланих документів.
Відповідно підпункту 11.5. пункту 45.1 статті 45 Податкового Кодексу України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Отже, враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись не за адресою місця проживання відповідачки, правомірними  є висновки суду першої інстанції про те, що грошове зобов`язання, яке позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 вважається  не узгодженим.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, висновки податкового органу  про доведеність факту направлення па адресу відповідача податкової вимоги та податкових повідомлень рішень не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Зазначене, в свою чергу не дозволяє встановити чи дотримано позивачем строк, визначений пунктом 95.2. статті 95 Податкового кодексу України та, відповідно, чи виникло у позивача право на стягнення податкового боргу у судовому порядку.
Отже, недотримання контролюючим органом процедури стягнення податкового боргу, що визначена нормами податкового законодавства, є підставою для відмови у задоволенні вимог контролюючого органу.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.
Щодо посилань апелянта на те, що відповідачка не повідомила податковий орган у порядку визначеному законодавством про зміну податкової адреси колегія суддів зазначає, що у даному випадку не відбулась зміна податкової адреси ОСОБА_2 , оскільки відповідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.12.2017, а податкова вимога винесена 06.11.2019.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   03.08.2021 по справі  № 420/8819/21 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 19 січня 2022 року. 

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.