Справа № 303/3228/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,                                                        розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу адвоката Колотухи Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 03 листопада 2021 року (у складі судді Монича В.О.) про зупинення провадження у справі № 303/3228/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно спадкоємців, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про зупинення провадження у справі № 303/3228/21 у листопаді 2021 р. (а.с.188-189). 
       Просив зупинити провадження у справі № 303/3228/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно спадкоємців до вирішення Ужгородським міськрайонним судом кримінальної справи № 303/2249/13.
       На обґрунтування клопотання указав, що спадкоємці померлого ОСОБА_7 мали право на подання заяви про продовження розгляду кримінальної справи № 303/2249/13-к, однак вони не скористалися цим правом для реабілітації померлого ОСОБА_7 , відповідно ухвала суду про закриття кримінального провадження від 03.03.2021 р. відносно померлого ОСОБА_7 постановлена судом не з реабілітуючих підстав.
       Відмова спадкоємців продовжувати провадження у кримінальній справі з метою реабілітації померлого свідчить про фактичне визнання спадкоємцями обставин, які встановлені матеріалами справи у кримінальному провадженні № 12012070010000074 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених КК України, що свідчить про наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані органом досудового слідства, і, відповідно, підстав для відшкодування шкоди, завданої обвинуваченим потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .
       Заявник вважає, що оскільки встановлені рішенням у кримінальній справі № 303/2249/13-к обставини у частині інших обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 12012070010000074впливають на збирання та оцінку доказів у цій цивільній справі, то прийняте рішення у кримінальній справі впливає на вирішення спору в цивільній справі.
       Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03 листопада 2021 р. клопотання позивача ОСОБА_4 задоволено.
       Зупинено провадження у справі № 303/3228/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно спадкоємців до вирішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області кримінальної справи № 303/2249/13-к.
       Адвокат Колотуха О.М. в інтересах ОСОБА_6 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 і малолітньої ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказано, які конкретно питання можуть бути вирішені в кримінальній справі, що стосуються підстав, заявлених у цій цивільній справі, вимог і умов, від яких залежить можливість її розгляду;
-предмет доказування у цивільній справі, що має значення для її розгляду, полягає виключно у площині встановлення наявності та обсягу боргу ОСОБА_7 перед ОСОБА_4 , визначення того, чи дійсно виник такий борг за життя ОСОБА_7 і, відповідно, чи увійшло таке боргове зобов`язання перед ОСОБА_4 до складу спадщини, яку прийняли спадкоємці ОСОБА_7 , тобто відповідачі. Встановлення цих обставин не залежить від встановлення вироком суду вини конкретної особи, яка не є відповідачем у вказаній справі.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, хоча ухвала про відкриття апеляційного провадження і примірник апеляційної скарги надсилалися позивачеві, що підтверджується супровідним листом від 22 листопада 2021 р.
       Згідно з вимогами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Відтак, ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, з таких мотивів.
       Суд першої інстанції виходив із того, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться справа № 303/2249/13-к, яка в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 – ч.2 ст.358, ч.3 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні № 12012070010000074, ухвалою суду закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку зі смертю обвинуваченого і вирішення даної справи може вплинути на вирішення цивільної справи № 303/3228/21.
       Апеляційний суд не погоджується із таким висновком, оскільки він суперечить як матеріалам справи, так і нормам процесуального права.
       Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
       Згідно з п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
       За приписами ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження – не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
       Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").
       Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
       Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
       Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.
       Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цивільній справі № 303/3228/21, жодним чином не вмотивував необхідність такого зупинення.
       Також судом не вказано, у чому полягає передбачена законом об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до розгляду кримінальної справи.
       Зупиняючи провадження у справі, суд мав навести обґрунтовані докази та обставини того, що ці спори є взаємопов`язаними і без вирішення кримінальної справи (303/2249/13-к) неможливо розглянути цивільну справу №303/3228/21, однак цього не зробив.
       Судом першої інстанції узагалі не проведено правового аналізу суті спірних правовідносин у цивільній і кримінальній справі, і не встановлено наявності чи відсутності законних підстав для зупинення провадження у справі.
         Із змісту позовної заяви видно, що спірні правовідносини виникли стосовно боргу покійного ОСОБА_7 перед ОСОБА_4 в розмірі 1 258 450 грн. Позивач вважає, що відповідачі як спадкоємці покійного ОСОБА_7 боргують йому 4 013 746,35 грн. (1 258 450 грн. – основний борг, 381 983 грн. – 3% річних, і 2 373 313,35 грн. – інфляційні втрати).
       Позивач просить зупинити розгляд цивільної справи до вирішення Ужгородським міськрайонним судом кримінального провадження за №303/2249/13-к про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1, 2, 3, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України.
       Належить зауважити, що кримінальне провадження (єдиний унікальний номер судової справи №303/2249/13-к) у частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 - ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, закритоухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2021 р. на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України – у зв`язку із смертю обвинуваченого. Тобто, позивач просить зупинити провадження у справі до вирішення кримінальної справи по обвинуваченню певних осіб у вчиненні певних кримінальних правопорушень, передбачених КК України, однак серед обвинувачених ОСОБА_7 не значиться, оскільки провадження у справі стосовно нього закрито у зв`язку зі смертю. 
       Хоча провадження закрито не з реабілітуючих підстав, посилання позивача на те, що в зв`язку з відмовою близьких родичів продовжувати кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 фактично свідчить про визнання ними його вини є некоректним, оскільки на ОСОБА_7 поширюється принцип презумпції невинуватості, який заклечається у тому, що щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю обвинуваченого не свідчить про доведення його вини.
       Відтак, позивачем не наведено жодного правового зв`язку між необхідністю зупинення провадження у цивільній справі до вирішення кримінальної справи Ужгородським міськрайонним судом у контексті закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , який за доводами позивача є його боржником, і відтак позивач вважає, що має всі підстави повернути собі борг за рахунок майна, отриманого у спадок відповідачами.
       Судом також не наведено жодного доводу стовно неможливості розгляду цієї цивільної справи до вирішення кримінальної справи, в якій кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрито.
       Також належить відмітити, що як позивач просив зупинити провадження у справі до вирішення кримінальної справи Ужгородським міськрайонним судом, так і суд першої інстанції зупинив провадження у справі до вирішення кримінальної справи Ужгородським міськрайонним судом, що є порушенням п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України, згідно з якою провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
       У матеріалах справи наявні докази, які дають можливість суду першої інстанції встановити та оцінити ті обставини та факти, на які посилаються сторони спірних правовідносин на обґрунтування своїх вимог і заперечень.
       Ні позивачем, ні судом першої інстанції не вказано, які докази, обставини та факти можуть бути встановлені в кримінальній справі № 303/2249/13-к, без яких неможливо розглянути цю цивільну справу.
       Фактично зупинення провадження у справі, яке по суті здійснене без належної процесуальної підстави, порушує право людини, в нашому випадку відповідачів на розгляд справи у строки, встановлені процесуальним законом. 
       Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі через відсутність процесуальних підстав для такого зупинення.
       Керуючись п.3 ч.1 ст.161, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу адвоката Колотухи Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 задовольнити.                                                                                 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 03 листопада 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.                                                                                         3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.                                                         4.Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 р.
Судді: