Справа № 461/5117/17                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/585/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступниками після смерті якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в: 

       25.07.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
       Позов обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, входить квартира за адресою АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_7 не склала заповіту. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_7 за законом є вона - її рідна сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 17.07.2015 року вона ( ОСОБА_3 ) подала заяву у Третю Львівську державну нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі цієї заяви відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41264927. 23 грудня 2016 року Шевченківським районним судом міста Львова прийнято рішення у справі №466/9283/16-ц, яким встановлено факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 червня 2017 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року. Таким чином 06 червня 2017 року рішення Шевченківського районногосуду м. Львова від 23 грудня 2016 року у справі №466/9283/16-ц набрало законної сили. Нею ( ОСОБА_3 ) пропущено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 з поважних причин, оскільки вона має хронічні захворювання, які вимагають постійного обстеження та перебування на диспансерному обліку. Їй було поставлено діагноз ішемічна хвороба серця (ІХС), стабільна стенокардія третього (III) функціонального класу CCS, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність другої А степені, гіпертонічна хвороба другої стадії, третього ступеня, високого ризику, цукровий діабет другого типу середньої важкості в стадії субкомпенсації, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Зазначені захворювання та вік ускладнювали можливість її ( ОСОБА_3 ) пересування за межі місця проживання та стали причиною несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини у вигляді тяжких захворювань, необхідності постійного перебування під наглядом лікарів та неможливості самосійного пересування. Просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини.
       Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступниками після смерті якої судом залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
              Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції не врахував докази на підтвердження поважності причин пропуску такого, а саме довідку 7-ї міської лікарні від 23.10.2017 року з випискою з журналів реєстрації викликів пункту швидкої медичної допомоги Комунальної 7-ї міської лікарні м. Львова до ОСОБА_3 , довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 824134, індивідуальну програму реабілітації інваліда № 506 від 17.05.2018 року. Зазначені довідки свідчать про погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 , що стало причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті сестри. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що дві сестри проживали у різних населених пунктах, а саме ОСОБА_3 - в смт. Брюховичі, а ОСОБА_7 у м. Львові. Таким чином, вважає, що наведені докази підтверджують наявні обставини, які перешкоджали у своєчасному зверненні ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку з дня її відкриття за наявності тривалих хронічних захворювань, які перешкоджали у її вільному самостійному пересуванні. Зазначає, що при подачі заяви у 2015 році ОСОБА_3 надавалась стороння допомога із медичним контролем, що забезпечувалось ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Вважає, що при вирішення даного спору суду слід було врахувати правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 (провадження№ 61-38298св18), в якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Однак, суд першої інстанції при вирішенні даної цивільної справи залишив поза увагою надані сторонами докази, не надав їм належної оцінки, чим не виконав приписи статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, в яких передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вважає, що встановлення обставин щодо підтримання, чи не підтримання стосунків із померлою ОСОБА_7 не мають важливого юридичного значення для прийняття спадщини та не можуть бути перешкодою у реалізації права на прийняття спадщини, оскільки спадщина за законом приймається в залежності від родинних зв`язків. У даному випадку родинні зв`язки, встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова (справа № 466/9283/16-ц) від 23.12.2016 року а саме те, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У засіданні колегії суддів представник Львівської міської ради Феник Л.М. проти скарги заперечила.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних мотивів. 
       Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
       Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
       Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
       Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
       За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
       Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
       Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
       Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
       Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
       Судом встановлено, що   ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис №546.
       На день смерті, ОСОБА_7 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 07 лютого 1997 року. 
       Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на її майно.
       17.07.2015 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса третьої Львівської державної нотаріальної контори. 
       Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2016 року у справі №466/9283/16-ц встановлено факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Згідно листа Третьої Львівської державної нотаріальної контори від 25.08.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск нею шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України.
       Відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог щодо поважності пропуску строків прийняття спадщини.
       З таким висновком колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.
       Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
       Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
       Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 
       Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 02.04.2020 року. 
       04.09.2020 року зареєстровано та заведено спадкову справу за № 66362286 (№ 492/2020) після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію Спадкового реєстру № 61545202 від 01.09.2020 року.
       Встановлено, що 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
       Згідно інформації Третьої Львівської державної контори від 10.12.2020 року, у матеріалах спадкової справи № 492/2020 відсутні відомості (документи), які б підтверджували право власності спадкодавця ( ОСОБА_3 ) на будь-яке майно та підтверджували факт родинних відносин ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рекомендовано звернутися до суду для встановлення такого факту. 
       Таким чином, розглядаючи позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та залучаючи правонаступниками після її смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції не врахував, що підстави вважати останніх правонаступниками ОСОБА_3 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні. 
       Крім того, статтею 1276 ЦК України передбачено перехід права на прийняття спадщини спадкоємця, який не встиг її прийняти внаслідок смерті в межах строку для прийняття спадщини, а не перехід права на подачу (підтримання) позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
       Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 155/1584/18.
       Враховуючи, що правовідносини щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини нерозривно пов`язані з особою спадкоємця та не допускають правонаступництва,колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду слід скасувати, провадження у справі за позовом  ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини- закрити.
       Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, п. 1 ч. 1 ст. 377, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 грудня 2020 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 28 лютого 2022 року.

Головуючий:         Н.П. Крайник 

Судді:                О.М. Ванівський 

                                                                               О.Я. Мельничук