КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 січня 2022 року місто Київ.
Справа 753/19178/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2021/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                     Желепи О.В.,
суддів:                                       Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року ( у складі судді Мицик Ю.С. інформація щодо дати постановлення повного тексту відсутня)
в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ) (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3 ) 01.10.2019 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю. В травні 2018 року позивач передала дітей їх батьку - відповідачу ОСОБА_7 в м.Чернівці для відпочинку в Болгарії за письмовою згодою матері, проте батько дітей повернути через 60 днів відмовився, чим порушив Договір про здійснення батьківських прав, укладений 03.08.2017 між позивачем та відповідачем про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей з матір`ю. Позивач вказувала, що на підставі рішення Софійського міського суду Республіки Болгарія від 20.12.2018 дітей було повернуто в Україну за місцем їх проживання на підставі п. 3 Гаагської Конвенції, яке набрало законної сили. В липні 2019 року діти повернулися в Україну разом з матір`ю та проживають з нею. Позивач також посилалася на те, що доньки навчаються в Спеціалізованій школі № 181 в м. Києві, в Дитячій музичній школі № 4 по класу скрипка. Старша донька ОСОБА_5 відвідує заняття ансамблю "Скрипалі.UA". Позивачка зазначала, що вона одноосібно несе всі витрати на утримання доньок, забезпечуючи їм харчування, оплату гуртків, придбання одягу, взуття, шкільного приладдя, медичного обстеження та придбання ліків, організацію відпочинку на морі, розваг та екскурсій, а також несе інші витрати, пов`язані із щоденним утриманням та вихованням дітей. Проте, як вказує позивачка, з лютого 2018 року відповідач припинив приймати участь в утриманні доньок, ніяких коштів не надає, тому позивач була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (01.10.2019) та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. та 3 515 грн. витрат, пов`язаних з перекладом документів.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
 
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 16.11.2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (01.10.2019) та до досягнення дітьми повноліття.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що оскаржуване рішення суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки розмір аліментів в твердій грошовій  сумі 6000 грн. щомісячно, які позивачка просила суд стягнути і суд їх стягнув у повному обсязі, перевищує 50 % щомісячного заробітку відповідача , так як його середній заробіток становить 550 лев, що є еквівалентним 8250 грн., тобто розмір аліментів, які суд стягнув не відповідає розміру доходу відповідача.
 
Зазначив, що до суду першої інстанції було подано докази на підтвердження офіційного доходу відповідача, засвідчені власним підписом представника відповідача, а саме довідки про розмір доходу ОСОБА_2 в період з травня 2020 року по лютий 2021 року, які отримані відповідачем 12 березня 2021 року та 15 березня 2021 року. Оскільки відповідач має офіційний і постійний дохід, то розмір аліментів просив визначити в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи  з часу подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
Звертає увагу на те, що суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, у суду були відсутні правові підстави не враховувати письмові докази щодо розміру заробітку відповідача, чим було порушено право відповідача на справедливий розгляд спору.
Ухвалою 10 грудня 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
     12 січня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позивач та її представник отримали апеляційну скаргу на електронну пошту 15 грудня 2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 18 січня 2022 року, позивач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ст. 19, 274 ЦПК України справи у спорах про стягнення аліментів підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2017, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_7 проживає в м. Борово, Республіка Болгарія.
Як вбачається з позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, 03.08.2017 між сторонами, як батьками малолітніх дітей, було укладено договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей з матір`ю - ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . У травні 2018 року позивач передала дітей їх батьку - відповідачу ОСОБА_7 для відпочинку в Болгарію за письмовою згодою матері, проте діти в обумовлений договором строк в Україну не повернулися. На підставі рішень судових органів Республіки Болгарія від 20.12.2018 та 06.06.2019 діти були повернуті в Україну за місцем їх проживання разом з матір`ю.
Отже, з липня 2019 року діти постійно проживають разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Задовольняючи позов, та стягуючи аліменти на двох дітей в сумі 6 000 грн., суд вважав позовні вимоги доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. 
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може повною мірою погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення аліментів ОСОБА_2 надав медичну документацію щодо стану здоров`я його матері (епікризи, рентгенологічне, ехографічне дослідження), проте належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме він матеріально забезпечує матір похилого віку, а також доказів, що його матір потребує такого утримання, відповідач суду не надав. На підтвердження офіційного доходу відповідача, його представником в судовому засіданні 19.03.2021 було надано копії посвідки від 15.01.2021, від 12.03.2021 та службову довідку від 12.03.2021 про отримані трудові винагороди та чистий прибуток, отриманий відповідачем в компанії одноосібне ТОВ РОБУСТІ в м.Бяла за період з травня 2020 року по лютий 2021 року, перекладені з болгарської мови на українську мову, засвідчені представником відповідача - адвокатом Басараб Н.В. 
Відхиляючи посилання ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, у розпорядженні суду відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача обмежується лише його доходами, відображеними в копіях посвідок та службової довідки про отримані трудові винагороди та чистий прибуток в компанії ТОВ РОБУСТІ, і жодних інших джерел доходу відповідач не має, ніякою іншою діяльністю не займається. Тобто, відповідачем не спростовано, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 2250 грн. на двох дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з лютого 2018 року відповідач припинив приймати участь в утриманні доньок, ніяких коштів не надає, тому позивач була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
На підтвердження своїх вимог позивач надала суду копії:  довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_12 ; довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 ; довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 ; довідок про реєстрацію особи громадянином України;  свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; свідоцтва про шлюб; рішення суду про розірвання шлюбу; довідки № 11909 від 19.09.2019; тимчасової посвідки на постійне проживання відповідача.
ОСОБА_7 аргументує зменшення розміру аліментних зобов`язань тим, що розмір аліментів в твердій грошовій формі в сумі 6000 грн. щомісячно, які суд стягнув, перевищує 50 % щомісячного заробітку відповідача , так як його середній заробіток становить 550 лев, що є еквівалентним 8250 грн.
Із довідок про доходи ОСОБА_2 на а.с. 103-105 вбачається, що його середній заробіток становить 640 лв на місяць, що є еквівалентом 9600 грн. При цьому середній заробіток суд обраховує за останні  6 місяців з вересня 2020 року до лютого 2021 року. Чистий дохід відповідача за цей період становить 3844 лв, а тому за один місяць середній дохід складатиме640 лв. Суд не вважає за можливе включати до розрахунку дохід за серпень 2020 року, оскільки в цьому місяці дохід зазначено лише за 6 днів, що свідчить про те, що відпрацювавши повний місяць відповідач заробить значно більшу суму.  Таким чином, стягуючи аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, суд стягнув суму, що перевищує 50 відсотків доходу відповідача. Тобто, суд безпідставно не надав оцінку наданим відповідачем доказам про розмір його доходу.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів, які б свідчили про те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти кожного місяця в розмірі 6000 грн. Разом з тим, суд не врахував, що і позивачка, жодних доводів та доказів не навела на спростування поданих відповідачем доказів про його доходи, які б свідчили про наявність такої фінансової можливості у відповідача. 
Погоджуючись частково із доводами апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із того, що за змістом абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та ст.7 Закону "Про Державний бюджет на 2022 рік"  у 2021 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року - 2 510,00 грн., з 01 січня 2022 року -2618грн.
Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Слід зазначити, що не тільки відповідач зобов`язаний утримувати дітей, а й позивачка також має нести рівні обов`язки з відповідачем щодо утримання своїх дітей.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що позивачка щомісячно витрачає на дітей суму , яка перевищує 9600 грн.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та положення абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання дітей, визначивши його  у розмірі 4800 грн. на обох дітей, що дорівнює половині середнього щомісячного доходу відповідача. При цьому суд виходить з того, що в разі надання позивачем такої ж суми на утримання дітей, останнім буде забезпечений нормальний рівень проживання, який забезпечить їх гармонійний розвиток.
 Суд враховує, що беззаперечних доказів того, що мати відповідача, яка потребує лікування, знаходиться на його утриманні, -  подано не було. Так, суду не було подано доказів про доходи матері, відсутність інших членів родини, які також зобов`язані її утримувати.
Крім того, колегія роз`яснює, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем безпідставно обрано стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, колегія суддів відхиляє, оскільки право вибору виду стягнення аліментів належить саме позивачу. За діючим законодавством відсутня заборона для суду стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, якщо про це просить позивач, навіть в разі наявності постійного заробітку у відповідача.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1  ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до ч. 4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись вказаними нормами процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити так як суд при визначенні розміру аліментів не врахував реальні доходи відповідача, тобто не врахував майновий стан останнього, внаслідок чого ухвалив рішення яке не відповідає фактичним обставинам справи,  без додержання норм матеріального права.
Оскільки рішення змінено , та зменшено розмір аліментів, відповідно до ст. 141 ЦПК України має бути також змінений і розподіл судових витрат, пропорційно до задоволених вимог. Так, на правничу допомогу відповідач має компенсувати позивачу суму 2400 грн., та на переклад документів 2812 грн.(80 % - частина на яку вимоги задоволені)
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»  від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Тобто , позивач Законом звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в повному розмірі має компенсувати відповідач з якого стягуються аліменти .
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року змінити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4800 грн. щомісячно (по 2400 грн. на кожну дитину) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду , - 01.10.2019 та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути  з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3   витрати на правову допомогу та на переклад документів в  загальній сумі 5212 грн.
В частині стягнення судового збору рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено17 січня 2021 року. 
 
Суддя-доповідач                                                                                        О.В. Желепа

Судді                                                                                                          В.А. Кравець

                                                                                                               О.Ф. Мазурик