ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22257/20                                                                   Головуючий у 1 інстанції: Погрібніченко І.М.
                                                                              Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Костюк Л.О.
За участю секретаря                               Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта»)  звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 26 вересня 2017 року № 0015261208, № 0015321208, № 0015381208.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26 вересня 2017 року № 0015261208, № 0015321208, № 0015381208. 
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що за даними камеральної перевірки встановлено несвоєчасну сплату (погашення) платником самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн. 69 коп., в т.ч., нафти в сумі 92 687 041 грн. 95 коп., природного газу в сумі 85 257 394 грн. 99 коп., та газового конденсату в сумі 173 410 грн. 75 коп., за серпень -грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла до 01.01.2015 року.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Сумській області просить призначити розгляд справи в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду за обов`язкової участі представника Головного управління ДПС у Сумській області.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 640/22257/20 - відмовлено.
25 листопада 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
03 грудня 2021 року електронною поштою та 06 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду (від Головного управління Державної податкової служби у Сумській області повторно надійшло клопотання про відкладення судового засідання та розгляд справи в режимі відеоконференції, в якому просить відкласти судове засідання, яке призначено на 06.12.2021 на іншу дату та призначити розгляд даної справи в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду або іншого суду, який знаходиться в м. Суми за участі представника Головного управління ДПС у Сумській області.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від   06 грудня 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 640/22257/20 - відмовлено.
30 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду (передано судді-доповідачу 04 січня 2021 року) від Головного управління Державної податкової служби у Сумській області надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, в якому просить призначити розгляд даної справи в режимі відсоконференції в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду або іншого суду, який знаходиться в м. Суми за участі представника Головною управління ДПС у Сумській області.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2022 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Вівдиченко Т.Р., судді Костюк Л.О., Аліменко В.О.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2022 року клопотання Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції   - задоволено. 
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин - нафти, природного газу та газового конденсату, визначених у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року ПАТ «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 00135390), за результатами якої складено Акт № 2045/18-28-12-08/00135390.
Висновками вказаного Акту перевірки встановлено несвоєчасну сплату (погашення) ПАТ «Укрнафта» самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн., в тому числі нафти 92 687 041,95 грн., природного газу в сумі 85 257 394,99 грн. та газового конденсату в сумі 173 410,75 грн. за серпень-грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12. статті 263 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в редакції, яка діяла до 01.01.2015 року.
26 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області, на підставі вказаного Акту перевірки, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 0015261208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів   сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у розмірі 92 687 041,95 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 18 537 408,39 грн.;
- № 0015320208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів   сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газу у розмірі 85 257 394, 99 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 17 051 478,98 грн.;
- № 0015381208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів   сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у розмірі 173 410,80 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 34 682,15 грн.
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п. 16.1.3-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За приписами п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Положеннями ст. 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових  обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
У відповідності до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Положеннями п. 76.1 ст. 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно п. 76.2 ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
За приписами пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, службовими особами Головного управління ДФС у Сумській області, на підставі підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин - нафти, природного газу та газового конденсату, визначених у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень - грудень 2014 року Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», за результатами якої складено Акт камеральної перевірки податкової звітності від 11 вересня 2017 року № 2045/18-28-12-08/00135390 (далі - Акт перевірки) (Т. 1 а.с. 10-19).
За висновками Акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату (погашення) платником самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн. 69 коп., в т.ч., нафти 92 687 041 грн. 95 коп., природного газу в сумі 85 257 394 грн. 99 коп., та газового конденсату в сумі  173 410 грн. 75 коп., за серпень-грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12. статті 263 7 Податкового кодексу України.
На підставі вказаного Акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2017 року, а саме:
- № 0015261208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у розмірі 92 687 041,95 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 18 537 408,39 грн. (Т. 1 а.с. 20-22);
- № 0015320208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів   сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газу у розмірі 85 257 394, 99 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 17 051 478,98 грн. (Т. 1 а.с. 23-26);
- № 0015381208, яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів   сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у розмірі 173 410,80 грн. до ПАТ «Укрнафта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 34 682,15 грн. (Т. 1 а.с. 27-28).
Із Акту перевірки вбачається, що позивачем подавалися до податкового органу наступні податкові розрахунки:
- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень 2014 року від 22.09.2014 року №№ 9054407085, 9054407014, 9054406617, 9054407408;
- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за вересень 2014 року від 20.10.2014 року №№ 9060489937, 9060490753, 9060491401, 9060491976;
- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за жовтень 2014 року від 19.11.2014 року №№ 9067504537,9067505557, 9067505690, 9067505904;
- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за листопад 2014 року від 19.12.2014 року №№ 90673639739, 90673640139, 90673640279, 90673640299;
- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за грудень 2014 року від 17.01.2015 року №№ 9078081725, 9078081770, 9078081805, 9078081829.
Відповідно до пп. 263.11.1 п. 263.11 ст. 263 ПК України (в редакції, чинній на час подання податкових розрахунків), платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Підпунктом 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 ПК України (в редакції, чинній на час подання податкових розрахунків) передбачено, що платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов`язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Матеріали справи свідчать, що 19 травня 2015 року ПАТ «Укрнафта» подано до податкового органу уточнюючі податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з вересня по грудень 2014 року, згідно яких, позивачем було відкореговано (зменшено) суму податкового зобов`язання, зазначену ним у поданих раніше розрахунках, яка сплачується до державного бюджету (Т. 1 а.с. 29-170).
При цьому, колегія суддів зазначає, що правомірність корегування (зменшення) суми податкового зобов`язання, зазначеного позивачем у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень - грудень 2014 року підтверджується постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року у справі №826/18753/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 березня 2017 року.
Згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 26 вересня 2017 року №0015261208, №0015321208, №0015381208, на ПАТ «Укрнафта» накладено штрафи на підставі статті 126 ПК України.
У відповідності до пункту 126.1 статті 126 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень), у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як було вищезазначено, перевіркою встановлено несвоєчасність сплати (погашення) позивачем самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн. 69 коп., в т.ч., нафти 92 687 041 грн. 95 коп., природного газу в сумі 85 257 394 грн. 99 коп., та газового конденсату в сумі  173 410 грн. 75 коп., за серпень-грудень 2014 року.
Із Акту перевірки вбачається, що в графі «Вид, дата та номер документу, згідно якого проведено погашення боргу» контролюючим органом вказано додатки до уточнюючих податкових розрахунків, поданих позивачем 19 травня 2015 року за період з серпня по грудень 2014 року.
Отже, податковий орган зробив висновок про порушення ПАТ «Укрнафта» строків сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень - грудень 2014 року, у зв`язку з поданням позивачем уточнюючих податкових розрахунків.
За приписами пунктів 35.1-35.2 статті 35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджеті.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 10 квітня 2020 року у справі №817/667/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 826/12525/15, від 27 червня 2019 року у справі № 817/3148/14, зазначив наступне: «...подання платником податків у встановленому порядку уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 26 ПК України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати».
Схожий висновок, також, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 805/1764/16-а.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що при поданні 19 травня 2015 року уточнюючих податкових розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з серпня по грудень 2014 року позивач реалізував своє право на усунення самостійно виявлених помилок і не здійснював при цьому фактичної сплати податкових зобов`язань, а тому, притягнення його до відповідальності за погашення податкового зобов`язання з простроченням строку і фактичне ототожнення відповідачем подання уточнюючих податкових розрахунків з погашенням грошового зобов`язання (боргу) не відповідає змісту та сутності пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України та покладає на платника додатковий тягар майнових зобов`язань за відсутності відповідного правового підґрунтя.
Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у вищевказаній постанові від 10 квітня 2020 року у справі №817/667/18.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області не було підстав для застосування до ПАТ «Укрнафта» штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, оскільки, об`єкт їх застосування відсутній.
З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про те, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн. 69 коп., в т.ч., нафти в сумі 92 687 041 грн. 95 коп., природного газу в сумі 85 257 394 грн. 99 коп., та газового конденсату в сумі 173 410 грн. 75 коп., за серпень-грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України, є необгрунтованими.
Крім того, слід зазначити, що до 01 січня 2015 року податковим законодавством серед загальнодержавних податків та зборів, зокрема, було регламентовано два окремі самостійні види податків - плату за користування надрами та рентну плату за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України, особливості сплати яких визначалися до вказаної дати розділами ІХ та ХІ ПК України.
В подальшому, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, що набув чинності з 01 січня 2015 року,   законодавцем було змінено перелік загальнодержавних податків та зборів: зазначені податки виключено та введено новий окремий самостійний податок - рентну плату, порядок нарахування та сплати зобов`язань з якої визначено у розділі ІХ ПК України.   При цьому, з 01 січня 2015 року законодавцем також передбачено й відповідальність за несвоєчасну сплату суб`єктами господарювання їхніх зобов`язань за вказаним новим загальнодержавним податком - рентною платою.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем, за наслідками проведення 11.09.2018 року камеральної перевірки, було встановлено несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» його податкових зобов`язань за вересень - грудень 2014 року з плати за користування надрами, втім, до відповідальності позивача притягнуто за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати, тобто, зовсім іншого загальнодержавного податку.
При цьому, слід зазначити, що Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області в апеляційній скарзі не наведено обґрунтувань, у чому полягає неправильність чи неповнота встановлення судом першої інстанції обставин справи або невірність застосування норм матеріального чи процесуального права, а сам зміст апеляційної скарги полягає виключно у посиланні апелянта на норми законодавства, що регулюють спірні відносини.
Враховуючи вищезазначене, колегії суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26 вересня 2017 року № 0015261208, № 0015321208, № 0015381208.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Колегія суддів вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», згідно якої, «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 195, 242, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                  Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                      Костюк Л.О.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2022 р.