П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1133/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
28 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В., 
представника відповідача: Навроцької Б.П.      

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи з 06 липня 2010 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, оформленого протоколом №112 від 02 листопада 2018 року;

1.2. Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити обчислення та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи з щомісячного розміру 2365,32 грн, у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

2.1. Визнано протиправним та скасовано пункт 19 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом № 112 від 02 листопада 2018 року, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи з 06 липня 2010 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

2.2. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити обчислення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду віл 24.09.2019 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.06.2019 скасовано в частині зобов`язання Міністерство оборони України здійснити обчислення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 в цій частині прийнято нове рішення, яким

3.1. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 листопада 2016 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

4.  Постановою Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

5. Скасовуючи постанову від 24.09.2019 року Верховний Суд вказав, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам апелянта щодо отримання позивачем одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що виключає можливість отримання грошової допомоги і відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

6. Міністерство оборони України / надалі-апелянт/, не погоджуючись з даним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.  

7. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що незалежно від дати встановлення групи інвалідності, одноразова грошова допомога обчислюється виходячи із розміру грошового забезпечення, яке особа отримувала на день звільнення. Зміни у грошовому забезпеченні, які відбулися вже після звільнення такої особи з військової служби до моменту встановлення їй інвалідності при обчисленні цієї допомоги не враховуються. Вказує, що аналіз статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та норм Порядку № 499 дає підстави вважати, що вони не суперечать одна одним, оскільки цим Законом делеговано Кабінету Міністрів України визначити не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються. Кабінет Міністрів України у Порядку № 499 не вийшов за межі вимог статті 16 Закону і встановленими умовами не обмежив прав військовослужбовців, оскільки у зазначеній постанові деталізовані загальні підходи щодо компенсаційних виплат встановлених Законом. 

8. Вказує, що позивачем пропущено строк звернення за отримання одноразової грошової допомоги, оскільки група інвалідності встановлена у 2010 році, тоді як із заявою про виплату одноразової грошової допомоги останній звернувся у 2016 році, тобто поза межами трьох років.

9. Також апелянт зазначає, що позивач у 2010 році отримав грошову компенсацію відповідно  до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що виключає  право на отримання одноразової грошової допомоги. 

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2005 №112 полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , звільнено з військової служби у відставку наказом Міністра оборони України від 25.04.2005 року №215 за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу за пунктом 67, підпункт "Б" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України" з 27.05.2005 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

11. Відповідно до довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ №176596 ОСОБА_1 06.07.2010, встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї.

12. Позивач 30.11.2016 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та надав копії необхідних документів.

13. Згідно листа військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №7/3105 від 08.12.2016 року позивачу відмовлено у  виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки не подано ряд документів, що було оскаржено в судовому порядку.

14. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2017 по справі №822/2592/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано бездіяльність Хмельницького обласного військового комісаріату щодо не оформлення та не направлення до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 3 - ї групи інвалідності, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року за №499. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 у 15 денний строк оформити і направити до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 3 - ї групи інвалідності, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року за №499.

15. На виконання вищевказаного рішення суду, Хмельницький обласний військовий комісаріат листом від 12.04.2017 за №7/283 скерував Директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

16. Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.05.2017 за №248/3/6/1815,  який був надісланий Хмельницькому обласному військовому комісаріату, повернуто останньому надіслані документи, та повідомлено, що у поданих документах відсутні: 1) витяг з наказу про виключення військовослужбовця зі списків частини; 2)довідка, що заявнику не виплачувалася компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; довідка про розмір грошового забезпечення, за формою, визначеною Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 19.08.2008 № 407, яке діяло на час встановлення заявнику інвалідності. Також зазначено, що документи не завірені встановленим порядком.

17. Вказана відмова також була оскаржена в судовому порядку та постановою від 10.08.2017 по справі №822/1880/17, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.11.2016, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. В решті позовних вимог відмовлено.

18. Постановою Верховного Суду від 22.03.2018 касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 без змін.

19. 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 надійшов витяг з протоколу №112 від 02 листопада 2018 року, згідно якого - «Ураховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він не має права на одержання одноразової грошової допомоги».

20. Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

21. Позивач зазначає, що до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 06.07.2010 - для встановлення позивачу інвалідності III групи.

22. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 6-9 цієї постанови.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

25. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ, тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

26. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статтею 1 якого передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

27. Статтею 41 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

28. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

29. Пунктами 4, 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

30. Згідно зі статтею 16-4 Закону №2011-XIІ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

31. Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

32. На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975 (далі також - Порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

33. Відповідно до пункту 2 Порядку №975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ   

34. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, що діяла на день встановлення йому інвалідності, та Порядку №499 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 06.07.2010 року пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а відповідачем не доведено правомірності своєї відмови.

35. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

36. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

37. Отже, позивач, відповідно до ст.16 Закону №2011-ХІІ має право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби, так як є особою, яка отримала інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

38. На час подання позивачем заяви щодо виплати одноразової грошової допомоги,  механізм розгляду такої заяви визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок №975).

39. Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

40. Пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

41. Отже, одноразова грошова допомога повинна призначатись і виплачуватись в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.

42. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо звернення позивачем з заявою про призначення компенсації  поза межами трьох років, оскільки  позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 06.07.2010, а тому має право на її призначення та виплату, оскільки законодавством, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги не встановлювалось обмеження щодо строку звернення.

43. Згідно п. 3 Порядку №499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва);

- копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;

- копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

44. Згідно з п. 5 Порядку №499 копії документів  завіряються  в  установленому  порядку керівником уповноваженого органу.

45. Пунктом 7 Порядку №499 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пп. 3 і 4 цього Порядку.

46. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

47. Одноразова грошова  допомога  виплачується  особі  шляхом  її перерахування  уповноваженим  органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем  виплати,  або  через  касу  уповноваженого органу.

48. Таким чином, для отримання вказаної допомоги передбачений певний порядок, дотримання якого є обов`язковим, що встановлено та підтверджено постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/1880/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду 22.032018.

49. Підставою відмови ОСОБА_1 для одержання одноразової грошової допомоги слугувало те, що останній звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

50. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

51. Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

52. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року.

53. Відповідно п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року  (у редакції Закону України від 03.11.2006 р. N 328-V із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Закон №2011) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

54. Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

55. Згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин тобто на момент встановлення позивачу третьої групи інвалідності, далі по тексту - Закон №2011), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

56. Однак, на момент звернення позивача за виплатою вказаної допомоги (тобто 30.11.2016 року) в статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року внесено зміни Законами України від 03.11.2006 року N328-V, від 04.07.2012 року N5040-VI виклавши її в нових редакціях, згідно пункту 4 частини 2 якої, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Згідно ч.9 ст. 16-3 вказаного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

57. Частиною 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25 грудня 2013 року, яка набрала чинності з дня його опублікування - 24.01.2014 року, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

58. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» №499 від 28 травня 2008 року (далі - Постанова № 499), встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

59. Оскільки позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 06.07.2010 року, з якою пов`язується виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, до спірних відносин підлягає застосуванню Постанова № 499.

60. Підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) (далі - Порядок №499), встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІІ групи виплачується у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.

61. Отже, моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності. А тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу групи інвалідності.

62. Аналогічний  висновок щодо застосування норм права зроблено Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 (адміністративне провадження № К/9901/44751/18).

63. Скасовуючи постанову від 24.09.2019 року Верховний Суд вказав, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам апелянта щодо отримання позивачем одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що виключає можливість отримання грошової допомоги і відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

64. Колегією суддів здійснено запит до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про здійснення та розміру виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.240).

65. На вказаний запит Департаментом соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради  надано відповідь №14329/05-29 від 17.12.2021 року про те, що ОСОБА_1 не отримував допомоги згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.249).

66. Тому колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо отримання позивачем допомоги згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",  оскільки виплата одноразової компенсації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не здійснювалась, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

67. А тому, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування пункту 19 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи з 06 липня 2010 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, оформленого протоколом №112 від 02 листопада 2018 року підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства оборони України здійснити обчислення та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи з щомісячного розміру 2365,32 грн, у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 підлягали задоволенню частково, оскільки одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її обчислення та нарахування уповноваженим органом відповідно до Порядку №499.

68. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

69. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

70. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

71. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30).

72. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).

73. У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти Росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами» і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

74. У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

75. Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку наявність підстав для задоволення позову.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

76. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

77. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

78. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

79. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

80. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

81. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   28 грудня 2021 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.