Номер провадження: 22-ц/813/658/21 
Номер справи місцевого суду: 523/6605/15-ц
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16.12.2021 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колесніков Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 , 
переглянувши справу №523/6605/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року у складі судді Середи І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 28 квітня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що з літа 2001 року став проживати разом з відповідачем ОСОБА_3 . У 2002 році разом з ОСОБА_3 заселився у будинок знайомого, розташований по АДРЕСА_1 . У 2002 році він отримав від Ленінської районної адміністрації м. Одеси дозвіл на відвід земельної ділянки під будинком та приватизації ділянки, проте документи не оформив за браком коштів. 12 лютого 2003 року у нього та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 (прізвище вказано зі слів матері), ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_6 . З весни 2003 року став будувати будинок своїми силами та за власні кошти, ОСОБА_3 займалась доглядом за дитиною. У 2003 році ним на своє ім`я були замовлені технічні умови по електропостачанню та газопостачанню будинку. Будинок загальною площею 160,5 кв.м було побудовано на осінь 2004 року на спільні кошти, дозвільні документи на забудову та подальше оформлення правовстановлюючих документів за спільною згодою було зроблено на ім`я ОСОБА_3 , будинок прийнято в експлуатацію, свідоцтво про право власності видано 4 лютого 2005 року на ім`я ОСОБА_3 . З червня 2005 року в будинку зареєстровано його місце проживання. За час спільного проживання до будинку прибудовано прибудову площею 161,8 кв.м, але таку в експлуатацію не здано. З липня 2014 року сім`єю не проживають. Позивач ОСОБА_1 після уточнення 13 травня 2015 року позовних вимог остаточно просив:
встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2001 року;
поділити спільне майно, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності кожного на Ѕ частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право приватної власності ОСОБА_3 на будинок;
поділити спільне майно, а саме будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі самочинного будівництва прибудови до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності кожного на Ѕ будівельних матеріалів та обладнання, використані в процесі самочинного будівництва прибудови до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-5, 28-31).
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, зазначивши, що з ОСОБА_1 в будинку проживала з 2002 року, право власності на будинок отримала 4 лютого 2005 року, на даний час у її власності знаходиться 68/100 часток будинку. Суд при поділі спільного майна може відступити від рівності часток, якщо один з подружжя не дбав про сім`ю. Двоє їхніх дітей проживає з нею, ОСОБА_1 не піклується про сім`ю, матеріально не допомагає, в зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували. Прибудова до будинку, яка не здана в експлуатацію, є його невід`ємною частиною. Отримавши право власності на частку прибудови ОСОБА_1 безперешкодно матиме доступ до будинку, що може мати наслідком фізичне насильство по відношенню до неї та членів її родини (т.1 а.с.105-107).
Позивач ОСОБА_1 уточнив вимоги та вказав, що право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 було оформлено на ОСОБА_3 , будинок та самочинна прибудова до нього належить їм обом на праві спільної сумісної власності як збудовані за спільні кошти у період проживання сім`єю, тому підлягають поділу в рівних частках згідно запропонованого ним варіанту. Позивач ОСОБА_1 остаточно просив:
встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2001 року;
поділити спільне майно, а саме 68/100 часток будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , припинивши право спільної сумісної власності на це майно; 
визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення першого поверху будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А-2»): 1- коридор площею 9,6 кв.м, 1-3 санвузол площею 7,5 кв.м, 1-4 кухня - студія площею 38,2 кв.м, 1-6 коридор площею 5,3 кв.м, всього 60,6 кв.м; 
визнати за ОСОБА_3 право власності на приміщення другого поверху будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А-2»): 1- коридор площею 12,3 кв.м, 1-8 жила кімната площею 19,6 кв.м, 1-9 санвузол площею 5,7 кв.м, 1-10 жила кімната площею 12,6 кв.м, 1-11 кухня площею 26,2 кв.м, всього 76,4 кв.м;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 44056,00 грн. за перевищення реальної площі, що виділяється, на 7,9 кв.м від ідеальної площі; 
визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів та обладнання загальною вартістю 1318000,00 грн., використані в процесі самочинного будівництва прибудови до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності кожного на Ѕ будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі самочинного будівництва прибудови до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 
стягнути судові витрати (т.2 а.с.4-9).
Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому зазначила, що за період спільного проживання за спільні кошти було реконструйовано будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , збільшено загальну площу до 160,5 кв.м житлову площу до 52,0 кв.м, збудовано сарай літ. «Д». На підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 лютого 2005 року на її ім`я було видано Свідоцтво на право приватної власності на нерухоме майно. У 2007 році на підставі нотаріально посвідченого правочину продала 32/100 часток вказаного нерухомого майна, з якого у власність покупця з житлового будинку літ. «А» перейшла 1-2 житлова кімната житловою площею 18,6 кв.м, сарай літ. «Д». До 68/100 часток нерухомого майна, що залишилося, було самочинно здійснено прибудову загальною площею 161,0 кв.м, яку не здано в експлуатацію. У період проживання сім`єю придбано автомобіль «Mersedes», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 у 2015 році був перереєстрований на іншу особу, та набуто боргове зобов`язання у розмірі 15000,00 доларів США перед ОСОБА_7 . Позивач ОСОБА_3 після уточнення позовних вимог остаточно просила: 
визнати автомобіль «Mersedes-Benz E220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; спільною власністю подружжя;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 60000,00 грн. за автомобіль «Mersedes-Benz E220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 131890,00 грн. вартості стола, стільців, морозильної камери;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 187500,00 грн. боргового зобов`язання;
в поділі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі самочинного будівництва прибудови до будинку, відмовити, оскільки це є її особистою приватною власністю (т.2 а.с.33-37, 78-80, 162-164).
Позивач ОСОБА_1 вимоги зустрічного позову не визнав, заперечивши особисту приватну власність ОСОБА_3 на будинок та прибудову. Меблі побутова техніка в будинок купувались та залишалися в будинку, в якому він з 12 вересня 2016 року не знаходиться. Автомобіль продано, кошти від продажу автомобіля витрачено на потреби сім`ї, про боргові зобов`язання йому нічого не відомо (т.2 а.с.108-111).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року в справі позов ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт проживання сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1 січня 2004 року по 18 липня 2014 року; в іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано автомобіль «Mersedes-Benz E220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості автомобіля «Mersedes-Benz E220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 60000,00 грн.; в іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовлено (т.2 а.с.264-270).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні вимог первісного позову та в частині задоволення вимог зустрічного позову і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 повністю (т.3 а.с.2-8). 
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд безпідставно виходив з того, що будинок загальною площею 160,5 кв.м побудований у 2003 році, тому спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 1 січня 2004 року не породжує жодних правових наслідків для виникнення права спільної власності. Суд не прийняв до уваги, що згідно технічного паспорту від 20 квітня 1992 року будинок мав площу 26,9 кв.м, згідно технічного паспорту від 3 липня 2003 року будинок мав площу 73,5 кв.м, згідно технічного паспорту від 7 жовтня 2004 року будинок мав площу 160,5 кв.м. Отже, станом на 2003 рік у власності ОСОБА_3 не перебував будинок площею 160,5 кв.м, будинок самочинно добудовувався і вперше був зданий в експлуатацію 4 лютого 2005 року на ім`я ОСОБА_3 у період проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Суд безпідставно відмовив у поділі будівельних матеріалів та обладнання, що були використані під час самочинного будівництва прибудови до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка повністю побудована та експлуатується за призначенням. Суд безпідставно визнав автомобіль спільною сумісною власністю, оскільки такий хоч і був придбаний у період проживання сім`єю та був спільною власністю, проте проданий у 2014 році, кошти витрачено на потреби сім`ї. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не доведено факту часті у будівництві будинку, всі дозвільні документи було оформлено на ОСОБА_3 , за даними БТІ будинок побудовано у 2003 році, будинок загальною площею 160,5 кв.м житловою площею 52,0 кв.м прийнято в експлуатацію 2 лютого 2005 року, тобто будинок завершено будівництвом до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, до 1 січня 2004 року при КпШС майнові права породжував лише шлюб, зареєстрований в установленому законом порядку (т.2 а.с.41-44). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі не перебували, кожен з них не перебував у спірний період у будь-якому іншому шлюбі.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без шлюбу з 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто були сім`єю у розумінні положень частини 2 статті 3 СК України. Встановлення судовим рішенням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період з 1 січня 2004 року по 18 липня 2014 року є правильним та необхідним для визначення правового режиму майна, набутого сторонами як сім`єю, рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу підлягає залишенню без змін.
       Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, врегульовано статтею 74 СК України, відповідно до положень якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
       Письмовий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо майна, набутого ними за час спільного проживання, відсутній.
       Спірним майном є транспортний засіб автомобіль марки «Merсedes-Benz» Е 220, реєстраційний номер НОМЕР_3 . За даними Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України транспортний засіб автомобіль марки «Merсedes-Benz» Е220, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , був зареєстрований за ОСОБА_1 3 червня 2014 року на підставі Довідки-рахунку №ВІА376865 від 3 червня 2014 року та перереєстрований ним же на ОСОБА_8 24 листопада 2014 року, перереєстрований останнім на ОСОБА_9 16 березня 2017 року.
       Отже, спірний транспортний засіб є рухомим майном набутим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час спільного проживання, що визначає право їх спільної сумісної власності на це майно. На час звернення до суду з вимогами щодо вказаного майна та, відповідно, вирішення судом спору транспортний засіб був власністю іншої особи ( ОСОБА_8 , потому ОСОБА_9 ), з огляду на що рішення суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про поділ майна підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини рішення висновку про визнання транспортного засобу автомобіля «Merсedes-Benz» Е 220, реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільною власністю подружжя. При цьому, стягнення грошової компенсації вартості частки ОСОБА_3 , яку вона мала у спільній власності на транспортний засіб до його відчуження ОСОБА_1 після припинення спільного проживання, є правильним. 
        ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , їх діти як сім`я проживали у нерухомому майні (будинку), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . 
       За даними інвентаризації нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 знаходився у складі домоволодіння: станом на 20 квітня 1992 року будинок загальною площею 26,9 кв.м (користувач ОСОБА_10 ); станом на 3 липня 2003 року будинок загальною площею 73,5 кв.м; станом на 7 жовтня 2004 року будинок площею 160,5 кв.м; станом на 4 лютого 2005 року будинок площею 160,5 кв.м.
       Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , видано на ім`я ОСОБА_3 . Виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 лютого 2005 року на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №99 від 4 лютого 2005 року про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, надвірної споруди сараю літ. «Д» площею 112,0 кв.м (право власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно на підставі свідоцтва зареєстровано 25 лютого 2005 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»). 
       Отже, дані інвентаризації нерухомого майна, відсутність проектно-дозвільної документації тощо вказують на те, що будинок, який станом на 1992 рік мав загальну площу 26,9 кв.м та обліковувався у складі домоволодіння, значно збільшився за рахунок самочинного будівництва (добудови, перебудови тощо) та фактично вперше прийнятий в експлуатацію у лютому 2005 року з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно 11 лютого 2005 року, тобто у період, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали сім`єю, що відповідно до положень статті 74 СК України визначає правовий статус даного нерухомого майна як спільна сумісна власність (іншого письмовим договором між сторонами не встановлено). 
       2 жовтня 2007 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_11 продала ОСОБА_12 32/100 часток нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, надвірних споруд літ. «Д» сарай, №1-5 огорожа. Внаслідок купівлі-продажу у власність покупця ОСОБА_13 перейшли у житловому будинку літ. «А» 1-2 житлова житловою площею 18,6 кв.м, сарай літ. «Д».
       Отже, у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишилось 68/100 часток нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; дане нерухоме майно підлягає поділу, частки кожного є рівними.
       До житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено прибудову літ. «А-1». Прибудова є самочинним будівництвом, самочинне будівництво у сенсі положень частини 2 статті 376 ЦК України не має наслідком набуття особою, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, права власності на нього. 
Отже, в силу самочинного будівництва прибудови літ. «А-1» спільна сумісна власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникає на будівельні матеріали, обладнання, використані при самочинному будівництві прибудови, з відповідним правом поділу як спільного майна таких будівельних матеріалів та обладнання. 
Положеннями частини 3 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. 
Отже, з підстав поділу спільного майна право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме 68/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на будівельні матеріали, обладнання, використані при самочинному будівництві прибудови літ. «А-1» до домоволодіння, припиняється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу – залишити без змін.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна – змінити шляхом виключення з резолютивної частини рішення висновку про визнання транспортного засобу автомобіля «Merсedes-Benz» Е 220, реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільною власністю подружжя.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме 68/100 часток домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 11 лютого 2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, серія НОМЕР_5 .
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 майно, а саме будівельні матеріали, обладнання, використані при самочинному будівництві прибудови літ. «А-1» до домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 11 лютого 2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, серія НОМЕР_5 .
Поділити спільне майно.
В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) право приватної власності на 34/100 часток домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) право приватної власності на 34/100 часток домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) право приватної власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, обладнання, використаних при самочинному будівництві прибудови літ. «А-1» до домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) право приватної власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, обладнання, використаних при самочинному будівництві прибудови літ. «А-1» до домоволодіння, що в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 160,5 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити з підстав поділу спільного майна право спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме 68/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на будівельні матеріали, обладнання, використані при самочинному будівництві прибудови літ. «А-1» до домоволодіння.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 4 березня 2022 року. 

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова