Ухвала
 
11 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 333/744/20
провадження № 61-2183ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в особі відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 19 вересня 2019 року № 503р «Про встановлення ОСОБА_1 порядку побачень з дітьми - ОСОБА_3 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження» та скасувати його.
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у якій вона просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявника отримала засобами поштового зв`язку 10 січня 2022 року, що підтверджується копією конверта, направленого судом апеляційної інстанції на адресу заявника, із зазначенням трек-номера Акціонерного товариства «УКРПОШТА» - 6900512023064.
 
За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Ураховуючи, що наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, підтверджені належними доказами, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.
 
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі належно не обґрунтовано підстави на яких подається касаційна скарга.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції. 
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
 
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
 
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
 
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
 
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
 
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
 
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
 
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
 
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
 
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
 
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
 
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 392 ЦПК України.
 
За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено визначені статтею 389 ЦПК України підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Підставами касаційного оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року заявник зазначає: 
 
1) пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України - відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
3) пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків.
 
Перевіривши наведені заявником підстави оскарження судових рішень, Верховний Суд роз`яснює заявнику, що посилаючись на наявність підстав касаційного оскарження судових рішень передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник не зазначила норму права, яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій, та щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
 
Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій та щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також визначення підставою касаційного оскарження, яка на переконання заявника відповідає пункту 3 частині третій статті 411 ЦПК України, а саме безпідставне відхилення клопотання про допита свідків, Верховний Суд визнає неналежно обґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не зазначено, яких саме свідків не допитано судом (прізвище, ініціали) та які обставини, на підтвердження позовних вимог, зазначені свідки мали підтвердити.  
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції із належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
За змістом пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        Г. І. Усик