ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року          м. Дніпро         Справа №  904/6279/21

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді   Білецька Л.М.,  Верхогляд Т.А., 
          розглянувши без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2021р. у справі  № 904/6279/21 
          за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
          до  Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
          про  стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у сумі                   194 838,84 грн. 
          ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст  рішення  суду першої інстанції.
          Рішенням  Господарського суду  Дніпропетровської області  від 04.10.2021р. у справі № 904/6279/21 (повний текст складено - 06.10.2021р., суддя - Назаренко Н.Г., м. Дніпро) позовні вимог задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  плату за користування вагонами в сумі 188 739,00 грн., збір за зберігання вантажу в сумі 6 099,84 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 922,58 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що залізниця має право нараховувати плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за період затримки вагонів з вини та в період перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника та в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці. Затримку спірних вагонів на станціях підходів у зв`язку із скупченням вагонів відповідача на станції призначення суд розцінює як обставини, які знаходяться в зоні відповідальності вантажовласника, тобто відповідача, оскільки останнім не наведено визначених чинним законодавством обставин, які звільняють його від спірних платежів. Відповідачем не надано належних доказів, які б підтвердили відсутність його вини у затримці вагонів. Відповідно до матеріалів справи, затримка вагонів на станції Терни мала місце з вини вантажоодержувача, яким несвоєчасно забирались вагони на свою під`їзну колію, що призвело до скупченості вагонів на станції. 
          2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.
Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду  Дніпропетровської області  від 04.10.2021р. в повному обсязі та відмовити в задоволенні позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, стягнути з позивача. 
2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
          ПрАТ "Північний ГЗК"  не погоджується  з оскаржуваним рішенням суду, вважає його таким, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Рішення суду ґрунтується на висновках, зроблених після неповного та необ`єктивного з`ясування усіх  дійсних обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що позивачем до позовної заяви не долучені докази щодо повноважень  осіб, які підписали накази про затримку вагонів №№ 19, 49, 62, 68. Накази підписані не уповноваженими особами, не можуть бути підставою для покладення відповідальності на ПрАТ "Північний ГЗК", тому і не можуть бути підставою для нарахування плати за користування вагонами. АТ "Укрзалізниця" до позовної заяви долучила лише акти, які були складені під час закінчення затримки вагонів. Акти, які б свідчили про початок затримки вагонів відсутні. ПрАТ "Північний ГЗК" у відзиві на позовну заяву вказувало на те, що не погоджується з нарахованою платою за користування вагонами та сумою  збору за збереження вантажу, оскільки залізницею подавались вагони у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних та розвантажувальних пунктів відправника та одержувача.  Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальна картка форми ФДУ-92, складені для нарахування  плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за вказаними актами, були підписані відповідачем із запереченнями,  а саме: "С начисленной суммой по акту Формы-ГУ23а не согласны, вагоны направлены в адрес ЧАО "СЕВГОК" сверх суточных заявок отгрузки готовой продукции".   
2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
Позивач наданими йому процесуальними правами не скористався та не направив відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.
3. Апеляційне провадження.
3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021р. для розгляду даної апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021р. апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, подати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 383,87 грн.
На адресу апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
У зв`язку із відпусткою судді Білецької Л.М. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021р. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2021р. вказаною колегією суддів поновлено строк на апеляційне оскарження; зупинено дію оскаржуваного судового рішення на час розгляду апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження у справі. 
Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 14.01.2022р. після виходу на роботу судді Білецької Л.М. для розгляду даної справи  призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.
Розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
          Взаємовідносини залізниці щодо подачі та забирання вагонів між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" регулюються Договором №ПР/М-17-2/14-744/ НЮдч "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" від 14.12.2017р.
Відповідно до п. 6 Договору № ПР/М-17-2/14-744/ НЮдч від 14.12.2017р. вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колій. 
Так, в січні 2021р. за накладними, які наявні в матеріалах справи (т. 1, а. с. 119-202) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ "Північний ГЗК" вантаж: порожні власні вагони.
Даний вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 19 від 02.01.2021р., № 49 від 05.01.2021р., № 62 від 07.01.2021р., № 68 від 07.01.2021р., через зайнятість колій станції призначення Терни з вини ПАТ "Північний ГЗК", у зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під`їзну колію. Факти затримки вагонів на коліях станції призначення з вини одержувача засвідчені в актах загальної форми ГУ-23.
За цими фактами станціями затримки Нижньодніпровськ-Вузол, Верхівцеве, П`ятихатки, у порядку передбаченому п. п. 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 7 від 07.01.2021р., № 8 від 08.01.2021р., № 2 від 06.01.2021р., № 1 від 05.01.2021р., № 2 від 07.01.2021р., № 3 від 08.01.2021р., № 1 від 02.01.2021р., № 1 від 06.01.2021р., акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Терни передано представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок вагонів в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.
Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Нижньодніпровськ-Вузол до станції призначення по наказу № 19 за період з 11 год. 40 хв. 02.01.2021р. по 06.01.2021р. 10 год. 00 хв.
Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Верхівцеве до станції призначення по наказу № 49 за період з 14 год. 55 хв. 05.01.2021р. по 06.01.2021р. 10 год. 00 хв.
Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Верхівцеве до станції призначення по наказу № 62 за період з 02 год. 20 хв. 07.01.2021р. по 08.01.2021р. 13 год. 00 хв. 
Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу П`ятихатки до станції призначення по наказу № 68 за період з 10 год. 36 хв. 07.01.2021р. по 08.01.2021р. 07 год. 45 хв.
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 09019015, 09019018, 09019019, 10019020, 10019021, 16019028, 10019029, 11019022, 09019032, 11019033, 11019034 на суму 188 739,00 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92               №№ 12019015, 11019007 на суму 6 099,84 грн. Відомості плати за користування вагонами підтверджено підписом працівника станції, із запереченнями "З актом затримки не згодні, вагони направлені на адресу комбінату понад добові замовлення". 
Відомості плати за користування вагонами форми ГУ 46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92, складені для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за вказаними актами, були підписані Відповідачем із запереченнями, а саме: "З нарахованою сумою за відомістю плати не згодні. Вагони затримані на шляху прямування з причин, які не залежать від ПАТ "Північний ГЗК". По актам форми ГУ-23-а       вагони прийняті до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції".
Несплата відповідачем нарахованої плати за користування вагонами в розмірі 188                 739,00 грн. та збору за зберігання вантажу в розмірі 6 099,84 грн. стала підставою для звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду. 
3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.
Частиною        1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною        5 ст. 307 ГК України,        ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України визначено, що        умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Згідно з положеннями ст. ст. 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт"                    № 273/96-ВР від 04.07.1996р. законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно із ст. 17 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі по тексту – Статут залізниць України) перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах.
Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію        залізничної        колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Матеріалами справи підтверджується укладення між АТ "Укрзалізниця" та ПрАТ "Північний ГЗК" договору про експлуатацію під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084 (зі змінами та доповненнями).
Приписами ст. 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. 
Відповідно до положень ст. ст. 46, 47 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.
Згідно з      ч.ч. 1, 2       ст. 119 Статуту залізниць України за користування       вагонами і               контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Правилами користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, встановлено порядок і умови обліку і нарахування плати за користування вагонами, а саме:
- п.3: "Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами ф.ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23... ";
- п.4: "Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами";
- п.6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника";
- п.8: "У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери";
- п.9: "Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ";
- п.10: "Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом...) ";
- п.12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. При цьому, час до 30 хвилин не враховується, а час 30 хвилин і більше враховується як повна година".
Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087.
Пунктом 4 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в        Міністерстві юстиції                      24.11.2000р. за № 864/5085 (далі – Правила) встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: 
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; 
б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається договором між залізницею і вантажовласником; 
в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами        і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).
Як вбачається з матеріалів справи, за залізничними накладними (т. 1,        а. с. 119-202) у січні 2021 року на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" були прийняті до перевезення порожні власні вагони. 
В перевізних документах станцією призначення визначено станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Пунктом 9 Правил встановлено, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.
У зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу з колій станції призначення Терни, що призвело до зайнятості колій, вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 19 від 02.01.2021р., № 49 від 05.01.2021р., № 62 від 07.01.2021р., № 68 від 07.01.2021р. За цим фактом станціями затримки Нижньодніпровськ-Вузол, Верхівцеве, П`ятихатки у порядку, передбаченому п. п. 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 7 від 07.01.2021р., № 8 від 08.01.2021р., № 2 від 06.01.2021р., № 1 від 05.01.2021р., № 2 від 07.01.2021р., № 3 від 08.01.2021р., № 1 від 02.01.2021р., № 1 від 06.01.2021р., акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Терни передано представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів.
Весь час затримки поїзда на підходах до станції призначення та на станції Терни спірні вагони перебували у користуванні відповідача, і за цей час залізницею було нараховано плату за користування вагонами, та включено до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 09019015, 09019018, 09019019, 10019020, 10019021, 16019028, 10019029, 11019022, 09019032, 11019033, 11019034 на суму 188       739,00 грн. та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф. ФДУ-92 №№ 12019015, 11019007 в сумі 6       099, 84 грн. 
Доказів сплати відповідачем нарахованої плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу матеріали справи не містять. 
Несвоєчасне вивільнення відповідачем приймально-відправних колій станції Терни від власного вантажу, що прибув на його адресу, унеможливило виконання залізницею своїх зобов`язань за договором, а також доставки власних вагонів на станцію призначення його одержувачу – ПрАТ "Північний ГЗК".
Внаслідок затримки вагонів, на станції призначення Терни        і на підході до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезень та руху інших поїздів.
Апеляційний господарський суд зазначає, що зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.
Приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (п. п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005р. № 507).
Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць.
Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій, що визначається технічно-розпорядчим актом станції, разом з цим, вказане не спростовує вини відповідача, якщо він допустив скупчення вагонів на станції призначення внаслідок бездіяльності у їх забиранні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2018р. у справі № 904/7535/17 та колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020р. у справі № 908/1925/19, від 23.06.2020р. у справі № 908/1746/19, від 06.04.2020р. у справі № 908/1417/19.
Приписами п. 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Таким чином, враховуючи наведені положення п. 46 Статуту залізниць України терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.
Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000р. № 644 визначено порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору. 
Термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу (п. п. 4, 5              Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000р. № 644).
Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним у Тарифному керівництві № 1, затвердженому наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317.
Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника) у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (п. 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (п. 8 Правил зберігання вантажів).
При цьому, нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу у вагонах незалежно від місця їх затримки за весь період затримки понад термін безоплатного користування здійснюється залізницею за регульованим тарифом за фактом затримки вагонів, що слідують за адресою одержувача, якщо така затримка сталася з вини одержувача.
Водночас, загальні норми п. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів, що передбачають право залізниці на нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу за регульованим тарифом, застосовуються незалежно від місця затримки вантажу, за умов доведення вини одержувача у такій затримці.
Актами загальної форми ГУ-23 та ГУ-23а підтверджується факт скупчення вагонів на станції Терни під час видачі залізницею наказів №№ 19, 49, 62, 68 про затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини ПрАТ "Північний ГЗК".
Матеріали справи свідчать про те, що залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію. 
Обов`язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною, та час знаходження вагонів під технологічними операціями при видачі наказу про затримку не передбачені жодним законодавчим актом, як і жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинно бути зайнято. Змістом Договору такого обов`язку також не передбачено.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що по прибутті вагонів на станцію Терни було повідомлено відповідача про прибуття та готовність подання вагонів залізницею. Крім того, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальна картка форми ФДУ-92 підписані ПрАТ "Північний ГЗК" з запереченнями, однак в жодному запереченні не зазначено, що останній не був повідомлений про прибуття спірних вагонів на його адресу. 
Доводи  ПрАТ "Північний ГЗК" про те, що накази про затримку вагонів підписані не уповноваженими особами та не можуть бути підставою для покладення відповідальності на ПрАТ "Північний ГЗК", а тому і не можуть бути підставою для нарахування плати за користування вагонами апеляційний господарський суд вважає припущеннями, оскільки матеріалами справи підтверджується, що накази про затримку спірних вагонів підписані посадовими особами залізниці, та у зв`язку з тим, що вагони, які прибули на адресу ПрАТ "Північний ГЗК", своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, на станції призначення Терни були складені акти загальної форми ГУ-23, в яких відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами зазначений початок та закінчення затримки вагонів та їх номери. В зв`язку з чим, наявні в матеріалах справи акти загальної форми є належними доказами, що підтверджують початок та закінчення затримки вагонів відповідача.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, зокрема, про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,        не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд. 
3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.
3.5. Розподіл судових витрат.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України        у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу. 
ПОСТАНОВИВ:          
          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2021р.  у справі                № 904/6279/21 - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Головуючий суддя                              _________________                    І.О. Вечірко

          Суддя                                                  _________________                    Л.М. Білецька       

          Суддя                                                  _________________                    Т.А. Верхогляд