Справа № 340/236/17 
Провадження № 22-ц/4808/352/22 
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н.М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
               головуючої                        Томин О.О.
               суддів:                        Бойчука І.В., Девляшевського В.А.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Парфана Тараса Дмитровича на ухвалу Верховинського районного суду, постановлену суддею Чекан Н.М. 23 грудня 2021 року в селищі Верховина у справі за заявою адвоката Парфана Тараса Дмитровича, поданою від імені ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховинського районного суду від 27 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку,
в с т а н о в и в:
07.12.2021 року ОСОБА_6 як представник ОСОБА_1 подав до Верховинського районного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховинського районного суду від 27.04.2018 року у справі №340/236/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.
Ухвалою Верховинського районного суду від 10.12.2021 року заяву ОСОБА_6 , подану ним як представником ОСОБА_1 , про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами залишено без руху. Встановлено заявнику термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення йому копії ухвали.
Ухвалою Верховинського районного суду від 23.12.2021 року вищевказану заяву визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із такою ухвалою, представник ОСОБА_1 – адвокат Парфан Т.Д. подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм цивільного процесуального права.
Зазначає, що справа №340/236/17 неодноразово розглядалася судами апеляційної та касаційної інстанцій.
В ході судового розгляду ОСОБА_1 було подано до Верховинського районного суду заяву про відшкодування судових витрат. 27.04.2018 року суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні вказаної заяви. Після скасування Верховним Судом рішення Верховинського районного суду від 19.04.2018 року представник ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду із заявою про перегляд ухвали від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами.
Вказана заява була підписана електронним цифровим підписом і направлена до суду електронним листом на офіційну адресу електронної пошти суду.
Цим же електронним листом було направлено до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову у даній справі і заяву про видачу виконавчого листа, до яких додано копію ордера на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Парфаном Т.Д. серії ІФ №102966 від 01.12.2021 року, виданого на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року. При цьому за результатами розгляду такої заяви представнику заявника було видано виконавчий лист по справі.
Тому вважає, що висновки суду про відсутність у нього повноважень на підписання та подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 27.04.2018 року є необґрунтованим та незаконним, а надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зазначає, що згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року №36, документом, який підтверджує повноваження адвоката на пред`явлення позову в інтересах клієнта та представництво інтересів клієнта в суді є ордер на надання правової допомоги або його належним чином засвідчена копія. До такого ж висновку прийшла і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.07.2020 року у справі №320/5420/18.
При цьому законодавством не передбачено надання окремого ордера на надання правової допомоги до кожної заяви в рамках однієї справи.
З огляду на викладене просить скасувати ухвалу Верховинського районного суду від 23.12.2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.
Рішенням Верховинського районного суду від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано державний акт на право приватної власті, виданий 30 березня 2012 року ОСОБА_1 на підставі рішення Голівської сільської ради від 30 грудня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,5657 га для ведення особистого селянського господарства в селі Чорна Річка. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховинського районного суду від 27 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Верховинського районного суду від 19 квітня 2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 3 березня 2020 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Скасовано постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2018 року в частині вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Голівської сільської ради, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання незаконним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.08.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Верховинського районного суду від 19 квітня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незаконним Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №848800, виданого 30.03.2012 року ОСОБА_1 скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 20.10.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Верховинського районного суду від 19.04.2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17.08.2020 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3520 грн. витрат зі сплати судового збору.
07.12.2021 року ОСОБА_6 як представник ОСОБА_1 подав до Верховинського районного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховинського районного суду від 27.04.2018 року у даній справі.
Ухвалою Верховинського районного суду від 10.12.2021 року заяву ОСОБА_6 , подану ним як представником ОСОБА_1 про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами залишено без руху. Зазначено, що заявником не вказано інших учасників справи; не додано копій заяви відповідно до кількості учасників справи; не додано документ, що посвідчує повноваження представника особи, яка подає заяву; не додано документ про сплату судового збору. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали (т. 3, а.с. 152-153).
22.12.2021 року на виконання вищевказаної ували на адресу суду надійшли подані представником ОСОБА_1 – адвокатом Парфаном Т.Д. уточнена заява про перегляд ухвали суду від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами із зазначенням всіх сторін по справі, копії заяви для сторін по справі, копія ордера та копія квитанції про сплату судового збору (т. 3, а.с. 176-177).
Ухвалою Верховинського районного суду від 23.12.2021 року заяву ОСОБА_6 , подану ним як представником ОСОБА_1 про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Визнаючи неподаною та повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд ухвали Верховинського районного суду від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами від 07.12.2021 року була залишена ухвалою суду від 10.12.2021 року без руху, зокрема із підстави, що вона підписана представником заявника адвокатом Парфаном Т.Д., однак до заяви не було долучено документів, що підтверджує повноваження представника. А як вбачається з копії ордеру, долученої до матеріалів заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, що надійшла до суду 22.12.2021 року, такий виданий 15.12.2021 року адвокатом Парфаном Т.Д. на підставі договору від 01.12.2021 року на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Верховному Суді. Таким чином до заяви не додано належним чином оформленого ордеру на представлення інтересів заявника ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність у адвоката Парфана Т.Д. як представника заявника права підписувати заяву про перегляд ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами, що подана до Верховинського районного суду 07.12.2021 року та заяви поданої 22.12.2021 року на виконання вимог ухвали суду про залишення без руху. Тобто заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис заяви та подання її до суду від імені та в інтересах заявника, що є підставою для її повернення з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Однак апеляційний суд не може погодитися із таким висновком з огляду на наступне.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, встановлено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 426 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами додається документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, якщо заява підписана таким представником.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно з п. 3 ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, зокрема ордер. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
У п. 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року №41 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 14.02.2020 року №29 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 17.11.2020 року №118, передбачено, що ордер повинен містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).
Відповідно до частини першої ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій брав участь як представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Парфан Т.Д. на підставі Договору про надання правової допомоги від 30.05.2017 року, який діяв до 31.05.2020 року (т. 2, а.с. 8).
При зверненні до Івано-Франківського апеляційного суду із заявами про перегляд ухвали Верховинського районного суду від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами, про видачу виконавчого листа та про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_6 як представник ОСОБА_1 долучив копії Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року з терміном дії до 31.12.2013 року, Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року та ордера серії ІФ №102966 від 01.12.2021 року, виданого на підставі цього Договору на надання правової допомоги у Верховинському районному суді (т. 3, а.с. 148, 162-164).
Дані листи були підписані електронним цифровим підписом адвоката.
Таким чином в матеріалах справи містяться докази представництва адвокатом Парфаном Т.Д. заявника ОСОБА_1 .
При цьому згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №826/11795/18 (адміністративне провадження №К/9901/26572/19) норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містять вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 8 грудня 2016 року).
Європейський суд також зазначає, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06.12.2007 року).
Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що заяву про перегляд ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2018 року за нововиявленими обставинами подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис заяви та подання її до суду від імені та в інтересах заявника і така підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про визнання неподаною та повернення заяви постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Парфана Тараса Дмитровича задовольнити.
Ухвалу Верховинського районного суду від 23 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 4 березня 2022 року.