ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року	 	Справа № 916/1877/21	
м.Одеса, проспект Шевченка,29
ПІвденно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мишкіної М.А.,
суддів   О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко  

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу   Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»   
на рішення Господарського суду Одеської  області від  02 листопада 2021 року 
у справі №916/1877/21  
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т»
до Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»
про стягнення 93129,23грн.  
суддя суду першої інстанції: Ю.С. Бездоля
час і місце ухвалення рішення: 02.11.2021р., 13:30, м.Одеса, Господарський суд Одеської області, зала судових засідань №4
повний текст рішення складений 16.11.2021р. 

встановив:
01.07.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» (надалі – позивач, ТОВ «ГОРЯЦ-Т») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до  Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (надалі – відповідач, АТ   «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 93129,23грн. а також судові витрати 2270грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що  29.12.2007р. між ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» (наразі АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») (Постачальник) та позивачем (Споживач), був  укладений договір про постачання електричної енергії №Кю-1251; 03.05.2019 між сторонами було складено та підписано Акт звірки розрахунків за договором, яким підтверджена заборгованість постачальника станом на 01.09.2019р. на користь споживача у сумі 93129,23грн. Позивач звернувся до відповідача з приводу повернення даної суми, проте 15.02.2021р. відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив, що з 24.10.2016р. по теперішній час позивач  не веде розрахунки   за споживання  електричної енергії та знаходиться в статусі «відключений» та зазначив, що кредиторська заборгованість, яка виникла станом на 01.11.2016р. є такою,  що підлягає списанню у зв`язку із строком позовної давності  (ч.1 ст.257 ЦК України) і тому у жовтні 2020 року дана сума була списана за строком позовної давності.
Позивач зазначає, що строк позовної давності не сплив, оскільки відповідно до 9.3 Договору від 29.12.2007р. сторони мають звернутися  за захистом свого права  на протязі п`яти років від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права; у будь-якому разі в даному випадку мало місце переривання  строку позовної давності 03.05.2019р. (дата підписання відповідачем акту звірки) та з цієї дати перебіг строку почався заново в силу приписів ч.3 ст.264 ЦК України.    
З посиланням на норми ст.ст.15, 259, 264, 526, 610, 629 ЦК України    позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою місцевого господарського суду від 06.07.2021р. прийнято позовну заяву  до розгляду та відкрито провадження у справі; поставлено справу  розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
13.08.2021р.   відповідач подав суду першої інстанції   відзив   на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові,  застосувати до позовних вимог ТОВ «ГОРЯЦ-Т»  положення ст.257 ЦК України  з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності, відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що: 
-  до позовної заяви було надано лише акти звірки від 03.05.2019р. та від 05.01.2021р., які не є належними та допустимими доказами, оскільки не підтверджують проведення, час, підставу, призначення платежу та інші необхідні ознаки господарських операцій; акт звірки від 05.01.2021р. взагалі не підписано позивачем;
- акт звірки розрахунків є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин;
- сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом у справі, не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, не є доказом оплати товару, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом;
- переривання строку позовної давності у зв`язку із підписання відповідачем Акту звірки 03.05.2019р. не відбулося,   оскільки Акт не є первинним документом та не містить інформації про період виникнення заборгованості, її точний розмір та посилань на первинні документи, які стали підставою для нарахування такої заборгованості;  
- позивачем не наведено, в який період виникла заборгованість, на якій підставі, позивачем не надано первинних документів на підтвердження своїх вимог;
-   умовами договору не передбачено окреме право ТОВ “ГОРЯЦ-Т” на отримання надмірно сплачених чи помилково сплачених грошових коштів в межах п`ятирічного строку позовної давності - п.2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією;
- позивач мав право звернутись з відповідним позовом в межах трирічного, а не п`ятирічного строку;
- позивач припинив  користування електричною енергією з 24.10.2016р. та у нього   було достатньо часу для проведення взаєморозрахунків, однак позивач своїм правом не скористався;
- позовну заяву було подано 30.06.2021р.,  позивачем пропущено строк позовної давності з приводу стягнення заборгованості.
          17.08.2021р. позивач подав Господарському суду Одеської області відповідь на відзив на позов, в якій, зокрема, зазначив, що:
- враховуючи твердження відповідача про недоведеність позовних вимог належним доказами – надаються  копії витягів по рахункам, згідно яких ТОВ «ГОРЯЦ-Т» перерахувало відповідачу 16.09.2016р. 60000грн. та 20.09.2016р. 33847,31грн. на виконання умов договору від 29.12.2007р.;
- факт визнання відповідачем заборгованості підтверджується не тільки Актом від 03.05.2019р. а й листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 15.02.2021р.;
- враховуючи надання ТОВ «ГОРЯЦ-Т» первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту сплати коштів за договором, підписаний з боку відповідача акт звірки від 03.05.2019р. є належним доказом на підтвердження вчинення відповідачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу перед позивачем за договором, а отже й на переривання перебігу позовної давності в розумінні норм  ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України;
          17.08.2021р. АТ «ДТЕК Одеські електромережі» подало суду першої інстанції заперечення, в яких зазначило наступне:
-    надані позивачем копії витягів з виписок по рахункам   є суперечливими, нечіткими та відповідно не можуть вважатись належними доказами; з документа “MARFIN BANK” неможливо встановити, що за оплата була проведена 16.09.2016р.,  -  призначення платежу у розмірі 60000 грн. значиться як “сплата за активну електроенергію на жовтень 2016 р. згідно рахунку 1251/П від 16.09.2016 р. у т.ч. ПДВ 10000,00” – у жовтні 2016 року позивачу ще споживав електроенергію та наданий документ свідчить про оплату фактично спожитої електричної енергії, а не про наявність помилково сплачених коштів;
-   позивач навмисно не надає і підставу для сплати   60000 грн. -  рахунок 1251/П від 16.09.2016р.   оскільки останній підтверджує, що це була оплата фактично спожитого обсягу електричної енергії. Такий рахунок не може надати і AT “ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, з огляду на те, що з моменту його видачі вже пройшло більше майже 5 років і відповідно останній не було збережено;
-   додана до відповіді на відзив  «виписка по рахунку», в якому відображена сума 33847,31грн. також не є допустимим доказом, оскільки   з наданої копії вбачається, що остання створена шляхом накладення одного документу на інший, що ставить під сумнів її достовірність;   копія є нечіткою та низької якості; відповідно необхідним є дослідження оригіналу такого документу; з наданої виписки призначення платежу вказано як “доплата за активну електроенергію на жовтень 2016 р. згідно рахунку 1251/П від 28.09.2016, у т.ч. НДС 20% - 15641,22 грн.”.  Отже цей документ свідчить про оплату фактично спожитої електричної енергії, а не про наявність помилково сплачених коштів;
-   позивач жодним чином не пояснює, що сума наданих ним копій витягів з виписок по рахункам ТОВ «ГОРЯЦ-Т» не відповідає заявленим позовним вимогам; заявлена сума до стягнення складає 93129,23грн., а сума відображена в наданих до відповіді на відзив документах складає 93847,31 грн. (60000,00 + 33847,31);
-   з наданих копій витягів з виписок по рахункам  оплати зазначених в них сум нібито проводились 16.09.2016 та 01.10.2016,  позивач знав про сплату вказаних сум і у разі, якщо вони були помилково чи надмірно сплачені, мав змогу звернутись з заявою про повернення таких сум починаючи з 16.09.2016 та 01.10.2016 відповідно; доказів направлення відповідної заяви про повернення помилково чи надмірно сплачених коштів позивачем не надано;
-   позивач мав право звернутись з відповідним позовом в межах трирічного строку;
- посилання позивача на наявність підстав для переривання строку позовної давності є необґрунтованими та такими, що не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи;
      Рішенням  Господарського суду Одеської  області від 02.11.2021р. (суддя Ю.С.Бездоля) позов задоволено  повністю - стягнуто з АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на користь ТОВ «ГОРЯЦ-Т» 93129,23грн. боргу та 2270грн. судового збору.
Рішення суду обґрунтовано  посиланням на норми ст.ст. 509, 11, 629, 714, 655, 530, 610, 612, 570, 1212, 256, 257, ч.1, п.1 ч.2 ст.258, ч.1 ст.264, ст.264, ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, ч.1 ст.175, ч.ч.1,7 ст.193  ГК України  та вмотивовано наступним:
- у відповідності до наявних в матеріалах справи витягів з виписок по рахункам ТОВ «ГОРЯЦ-Т» № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» та № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», позивачем було перераховано на рахунок відповідача 16.09.2016р. грошові кошти в сумі 60000 грн. та 20.09.2016р. грошові кошти в сумі 33847,31 грн. за електроенергію за жовтень 2016 року. У судовому засіданні 11.10.2021 судом було оглянуто оригінали вказаних виписок. 
Оплати згідно виписок були зроблені позивачем на адресу відповідача у вересні місяці 2016 року як оплата за наступний місяць - жовтень 2016 року, що відповідало умовам діючого тоді договору;
- в матеріалах справи наявний акт від 03.05.2019р. звірки розрахунків за договором №1251 від 29.12.2007р., в якому зафіксовано, що заборгованість відповідача станом на 01.05.2019р. на користь позивача (споживача) склала 93129,23грн. Вказаний акт підписано обома сторонами;
- також наявна відповідь АТ “ДТЕК Одеські електромережі” на лист ТОВ “ГОРЯЦ-Т”, в якій зазначено,зокрема, що    частиною першою ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; також відповідно до підпункту 14.1.11 статті 14 Податкового кодексу України, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких сплинув строк позовної давності визнається безнадійною та такою, що підлягає списанню з бухгалтерського обліку; протягом 2017 року, 2018 року, 2019 року, 2020 року зі сторони ТОВ “ГОРЯЦ-Т” звернення на повернення грошей коштів не надходило; враховуючи вищезазначене, кредиторська заборгованість, яка виникла станом з 01.11.2016 року, є такою, що підлягає списанню у зв`язку зі строком позовної давності і тому у жовтні 2020 року дана сума була списана за строком позовної давнини;
- відповідачем заявлено про застосування судом строку позовної давності - з урахуванням подання позивачем позову до суду 01.07.2021р. та переривання цього строку 03.05.2019р.,    строк позовної давності за позовними вимогами позивача не сплинув;
- проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності,   суд вважає, що позивачем доведено обставини перерахування ним відповідачу авансового платежу, на який не було надано фактичних послуг, остаточна сума незакритого авансу склала 93129,23 грн., іншого відповідачем не доведено; позовні вимоги є обгрунтованими;
- посилання відповідача на недоведення обставин перерахування коштів спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема, витягами з виписок по рахункам ТОВ “ГОРЯЦ-Т” № НОМЕР_1 в ПАТ “Марфін Банк” та № НОМЕР_2 в АТ “Райффайзен Банк Аваль”, за якими позивачем було перераховано   грошові кошти в сумі 60000 грн. та   33847,31 грн.   за електроенергію за жовтень 2016 року,   оплати згідно виписок були зроблені позивачем на адресу відповідача у вересні місяці 2016 року як оплата за наступний місяць - жовтень 2016 року, що відповідало умовам діючого тоді договору.
07.12.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (подана нарочно 07.12.2021р.) на рішення від 02.11.2021р., в якій скаржник просить суд:
- поновити йому строк на подання апеляційної скарги;
- скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення;
- застосувати щодо вимог позивача положення ст.257 ЦК України з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності;
- стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 3405грн.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:
- судом залишено поза увагою, що сума наданих позивачем «копій витягів з виписок по рахункам ТОВ «Горяц-Т» не відповідає заявленим позовним вимогам -  заявлена сума до стягнення складає 93129,23 грн., а сума відображена в наданих до відповіді на відзив документах складає 93847,31 грн. (60 000,00 + 33 847,31);
- відповідачем як і позивачем визнано той факт, що у жовтні 2016 року (до 24.10.2016р.) АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» постачало, а ТОВ «ГОРЯЦ-Т» споживало електричну енергію;
- позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що сплачена ним сума це саме надмірно сплачені грошові кошти, а не оплата за фактично спожиту у жовтні 2016 року електричну енергію;
- суд за відсутності акту про обсяги електричної енергії за жовтень 2016 року та  рахунків №1251/П від 28.09.2016р. №1251/П від 16.09.2016р. (які були підставою для оплати грошових коштів), дійшов передчасного висновку щодо нездійснення  відповідачем поставки електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок  позивача у жовтні 2016 року на 93129,23грн.;
- висновок суду є суперечливим, оскільки з одного боку суд встановив, що ТОВ «ГОРЯЦ-Т» споживав електричну енергію до 24.10.2016р., а з іншого боку зазначає, що АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» не здійснено поставку електроенергії у жовтні 2016 року;
- Верховний Суд у постанові від 05.03.2019р. у справі №910/1389/18 та постанові від 18.02.2021 по справі № 904/3242/18 дійшов  висновку, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом;
- матеріали справи не містять необхідних документів, зокрема акту про обсяги електричної енергії за жовтень 2016 року, за відсутності рахунків № 1251/П від 28.09.2016 р. № 1251/П від 16.09.2016 р., що унеможливлює встановлення дійсних обсягів споживання і наявність чи відсутність надмірної сплати грошових коштів ТОВ «ГОРЯЦ-Т» у період жовтня 2016 року. Отже висновок суду щодо наявності підстав переривання строку позовної давності не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та є таким, що винесено з порушенням норм матеріального права;
- умовами Договору від 27.12.2007р. не передбачено окреме право ТОВ «ГОРЯЦ-Т» на отримання надмірно сплачених чи помилково сплачених грошових коштів в межах п`ятирічного строку позовної давності;
- з огляду на те, що позовну заяву було подано 30.06.2021р. - позивачем пропущено строк позовної давності з приводу стягнення заборгованості, що виникла у період до 24.10.2016р., про що було заявлено АТ «ДТЕК Одеські електромережі» суду, однак оскаржуваним   рішенням не було належним чином вирішено та досліджено питання щодо застосування положень ст. 257 ЦК України строку позовної давності щодо вимог ТОВ «ГОРЯЦ-Т».
Ухвалами  суду апеляційної інстанції:
-  від   08.12.2021р. витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1877/21; відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до надходження матеріалів справи №916/1877/21 з Господарського суду Одеської області;
- від 16.12.2021р. поновлено  скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2021р. у справі №916/1877/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2021р. у справі №916/1877/21 та постановлено розгляд апеляційної скарги   здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи   строк для подання відзиву   на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 11.01.2022р.; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2021р. у даній справі .
          24.12.2021р. позивач надіслав Південно-західному апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що:
- судом   обґрунтовано відхилено заяву  відповідача про застосування позовної давності щодо суми боргу оскільки, як вірно зазначено судом, підписання відповідачем 03.05.2019р. акту звірки розрахунків за договором є підставою для переривання строку позовної давності, в зв`язку з чим, враховуючи подання позову до суду 01.07.2021р., строк позовної давності за позовними вимогами не сплинув;
- заперечуючи проти висновків суду  щодо нездійснення АТ «ДТЕК Одеські електромережі» поставок електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок ТОВ «Горяц-Т» у жовтні 2016 року на 93129,23грн., скаржник не надає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження постачання в жовтні 2016 року електричної енергії позивачу та обсягів такого постачання;
- про нездійснення поставок електричної енергії на суму 93129,23грн. також свідчить підписання 03.05.2019р. АТ «ДТЕК Одеські електромережі» акта звірки розрахунків за договором №1251 від 29.12.2007р. в якому зафіксовано заборгованість скаржника станом на
01.05.2019 в сумі 93129,23грн.;
- враховуючи те, що акт звірки розрахунків від 03.05.2019р. та лист від 15.02.2021р.   складені АТ «ДТЕК Одеські електромережі» після припинення поставок електричної енергії за Договором   від 29.12.2007р., являються неспроможними припущення скаржника про те, шо грошові кошти, сплачені-ТОВ «Горяц-Т» 16.09.2016 в сумі 60000,00 r:рн. та 20.09.2016 в сумі 33847,31Грн., є оплатою за фактично спожиту у жовтні 2016 року електричну енергію;
- згідно позовної заяви ТОВ «Горяц-Т» стягується з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надмірно сплачені кошти за договором про постачання електричної енергії №1251 від 29.12.2007р., відображена в наведеному акті звіряння заборгованість підтверджена належними первинними документами - банківськими виписками по рахункам  позивача.
Станом на дату прийняття постанови інші відзиви на апеляційну скаргу або будь-які клопотання з процесуальних питань до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Судом першої інстанції встановлені, а також підтверджені  при апеляційному розгляді  справи такі обставини.
29.12.2007р. між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (постачальник) (наразі АТ «ДТЕК Одеські електромережі») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» (споживач, позивач) укладений договір про постачання електричної енергії №Кю-1251, відповідно до якого постачальник електричної енергії продає електричку енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з у мовами цього договору. Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатком “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін” між постачальником та споживачем або інша межа, обумовлена окремим додатком до договору.
Відповідно до п.п.2.1 - 2.3 Договору від 29.12.2007р. під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ). Постачальник зобов`язується:     постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: - в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток “Обсяги постачання електричної енергії споживачу”);   Споживач зобов`язується:   виконувати умови цього договору;     оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків “Порядок розрахунків” та “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії"”;  здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком “Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії”.
Згідно із п.п. 3.1, 3.2 Договору від 29.12.2007р. постачальник електричної енергії має право:  отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором;   обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього договору у відповідності до порядку, передбаченого ПКЕЕ;   Споживач має право:   на зміну (коригування) договірних величин споживання електричної енергії у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору;   вимагати відшкодування збитків, завданих споживачу внаслідок порушення постачальником умов цього договору;  вимагати поновлення постачання електричної енергії в установленому порядку після усунення порушень, якщо припинення електропостачання відбулося без розірвання цього договору;  одержувати від постачальника плату за використання мереж споживача.
Відповідно з п.п. 9.1-9.4 договору додатки до цього договору: 1 - Додаток “Обсяги постачання електричної енергії споживачу”; 2 - Додаток “Графік зняття показів засобів обліку”; 2а - Додаток “Акт про обсяги спожитої електроенергії” (зразок); 5 - Додаток “Порядок розрахунків”; 7 - Додаток “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”; 9 - Додаток “Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії”; 10 - Додаток “Перелік об`єктів споживача” та однолінійна схема електропостачання споживача - є невід`ємними частинами цього договору. А також повідомлення про встановлення договірних (граничних) величин споживання електричної потужності є невід`ємними частинами цього договору. Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін. Межа відповідальності за стан та обслуговування електроустановок визначаються відповідно до додатка “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін” (крім випадків, передбачених пунктами 8.2. і 8.4). Спірні питання та розбіжності щодо виконання у мов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються у порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до ст. 259 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі п`яти років від дня коли сторона довідалась, або могла довідатись про порушення цього права. Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.
Згідно Додатку 2 до Договору  від 29.12.2007р. - Графіку зняття показів засобів електричної енергії,   зокрема: 
1) покази засобів обліку, відповідно до додатку “Перелік об`єктів споживача”, фіксуються 19 числа кожного місяця о 12 годині;
2) споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити “Акт про обсяги спожитої електричну енергію” у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 14/7;
3) у випадку, коли розрахунковий засіб обліку електричної енергії споживача встановлений в підстанції постачальника покази розрахункових засобів обліку знімаються уповноваженим представником постачальника;
4) у випадку ненадання даних про спожиту електроенергію в зазначений строк, визначення використаної електроенергії здійснюється за середньодобовим споживанням за попередній період. Примітка: Період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого розрахунок споживаної електроенергії здійснюється постачальником за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показів електролічильників без наступного перерахунку;
5) зняття та перестановка розрахункових лічильників, вимірювальних трансформаторів, зміна схеми електропостачання, а також підключення або відключення розрахункових приладів здійснюється тільки з дозволу постачальника. У випадку цих змін без відома постачальника здійснюється перерахунок відповідно до Правил користування електричною енергією;
6) заміри електричної потужності можуть здійснюватися в будь-який робочий день споживача в установлені нормативними документами періоди максимального навантаження енергосистеми України відповідного сезону та оформлюються актом результатів замірів електричної потужності, який складається у відповідності до нормативних документів Міністерства палива та енергетики України; 
7) на вимогу постачальника, двічі на рік надавати добовий графік споживання електроенергії і потужності за, встановлений постачальником, характерний режимний день літнього і зимового періоду для усіх об`єктів з потужністю 150 кВа і більше. Примітка: Обмеження споживання електроенергії та потужності в режимні дні не проводиться, за винятком обмежень у випадку несплати платежів за електричну енергію. У разі застосування постачальником обмежень споживача в день зняття добового графіку навантаження при відсутності заборгованості, добовий графік знімається повторно в узгоджений сторонами день.
Додатком 5 до Договору   від 29.12.2007р. є Порядок розрахунків, за яким, зокрема:
1) розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 19 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття “розрахунковий період” та “календарний місяць” вважати прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника. Примітка: Платіжні доручання або/чи інші платіжні (розрахункові) документи повинні обов`язково містити наступні реквізити: назву товару (активна, реактивна електроенергія) або вид іншого платежу (пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші нарахування), номер і дату договору за яким здійснюються платежі;
2) споживач до 01 числа місяця, що передує розрахунковому здійснює оплату за електроенергії, самостійно авансовим платежем у розмірі 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії з додатком до договору “Обсяги постачання електричної енергії споживачу”, або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричкою енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами, цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Примітка: У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує, суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді;
3) проводити звіряння розрахунків з оформленням акту звірки на вимогу однієї із сторін, але не рідше одного разу в рік станом на 1 листопада;
4) обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за “Актом про обсяги спожитої електроенергії” за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Акт про обсяги переданої субспоживачу електричної енергії узгоджується з основним споживачем. При відсутності представника постачальника на обумовлену “Графіком зняття показів засобів обліку” дату, споживач самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформлює “Акт про обсяги спожитої електричної енергії” та надає його постачальнику не пізніше наступного робочого дня. Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії;
5) розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем “Акту про обсяги спожитої електроенергії” як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому період електроенергії;
6) у разі наявності у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, при відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, зараховуються постачальником на погашення існуючої заборгованості споживача із найдавнішим терміном її виникнення;
В подальшому між Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (постачальник), правонаступником якого є відповідач, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРЯЦ-Т» (споживач, позивач) укладено додаткові угоди до Договору  від 29.12.2007р., 
- від 30.12.2014р.,  в якій сторони п.9.4 договору  викладено в наступні редакції: “Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.11.2015р. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін”;
- від 31.12.2015р.,  , в якій сторони п.9.4 договору   виклали в наступні редакції: «Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2016р.. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але не більше ніж до 12.02.2018. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів пісня настання таких змін».
Згідно витягів з виписок по рахункам ТОВ «ГОРЯЦ-Т» № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» та № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «ГОРЯЦ-Т» було перераховано на рахунок відповідача:
-  16.09.2016р. -  60000грн. (а.с.87)
-  20.09.2016р. -  33847,31 грн. (а.с.86).
          Призначення платежу за вищезазначеними перерахуваннями – доплата/сплата за  активну електроенергію за жовтень 2016 року.
З урахуванням зазначення призначення платежів, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що кошти у сумі 60000грн. та 33847,31грн. були сплачені позивачем   відповідачу   як оплата за наступний місяць - жовтень 2016 року, що відповідало умовам  Договору від 29.12.2007р.
Колегія суддів констатує, що позивач одразу (у позовній заяві) стверджував про те, що споживав електричну енергію до 24.10.2016р. і ця обставина не заперечується відповідачем.
Отже відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України ця обставина звільнена від доказування, оскільки  викладена у заявах по суті справи, підтверджена банківськими документами та не обтяжена сумнівом суду щодо її достовірності.
03.05.2019р. Лиманським РЕМ АТ «Одесаобленерго» та ТОВ «ГОРЯЦ-Т» був підписаний Акт звірки розрахунків за договором №1251 від 29.12.2007р., в якому зафіксовано, що заборгованість відповідача станом на 01.05.2019р. на користь позивача (споживача) склала 93129,23 грн. Вказаний акт підписано обома сторонами (а.с.19), що не оспорюється відповідачем. 
28.12.2020р.  ТОВ «ГОРЯЦ-Т» надіслано  АТ «ДТЕК Одеські електромережі» лист   вих.№46 від 28.12.2020р. про звірку розрахунків, в якому  позивач просив скласти та підписати акти звірки розрахунків за спожиту до 01.01.2019р. активну та реактивну електроенергію за договором про постачання електричної енергії від 29.12.2007р. №1251 (а.с.20).  
У відповідь на лист  позивача відповідач надіслав лист 06.01.2021р., в якому зазначив про направлення узгодженого та підписаного акту звірки станом на 01.01.2021р. З   акту звірки від 05.01.2021р. розрахунків за Договором від 29.12.2007р. вбачається, що заборгованість станом на 01.01.2021р. на користь відповідача (оператора системи) склала 5834,04 грн. Вказаний акт підписано лише відповідачем (а.с.22).
25.01.2021р. позивач   надіслав відповідачу лист вих.№26/1, в якому зазначив, що   не погоджується з даними, викладеними  в Акті звірки від 05.01.2021р. Для встановлення причин розбіжностей  позивач просив надати відомості про щомісячні розміри спожитої активної електричної енергії та розміри оплат за вказаним договором починаючи з 01.01.2016 по теперішній час (а.с.23).
Відповідач на лист позивача надав відповідь №101/29/03-821 від 15.02.2021р., в якій зазначив, що  з 24.10.2016 по теперішній час ТОВ «ГОРЯЦ-Т» не веде розрахунки за споживання електричної енергії та знаходиться в статусі відключений; станом з 01.11.2016 за даним договором рахується кредиторська заборгованість на загальну суму 98963,27грн.; кредиторська заборгованість з ТОВ «ГОРЯЦ-Т» виникла внаслідок проведення споживачем оплат за електричну енергію на рахунки «АТ ДТЕК Одеські електромережі»; частиною першою ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; також відповідно до підпункту 14.1.11 статті 14 Податкового кодексу України, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких сплинув строк позовної давності визнається безнадійною та такою, що підлягає списанню з бухгалтерського обліку; протягом 2017 року, 2018 року, 2019 року, 2020 року зі сторони ТОВ «ГОРЯЦ-Т» звернення на повернення грошей коштів не надходило;   кредиторська заборгованість, яка виникла станом з 01.11.2016 року, є такою, що підлягає списанню у зв`язку зі строком позовної давності і тому у жовтні 2020 року дана сума була списана за строком позовної давнини.
Посилаючись на неправомірне неповернення відповідачем  надмірно сплачених  коштів у сумі 93129,23грн., позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.
Суд першої інстанції за наслідком розгляду справи дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду наступного.
Насамперед, виходячи із позиції позивача та відсутності заперечень відповідача з цього приводу, колегія  суддів констатує, що предметом позову є вимога стягнення  надмірно сплачених коштів за спожиту ТОВ електроенергію, причому це стосується періоду до 01.11.2016р., що випливає із невизначення періоду  виникнення боргу позивачем (у сенсі положень ст.ст.1212, 1213 ЦК України) та визнання відповідачем, що надмірна сплата коштів виникла за період до  01.11.2016р.
Докази для протилежних висновків у справі відсутні.
Згідно ст.ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Сторонами визнається, що договір №1251 припинив дію з 24.10.2016р. 
Отже предмет  доказування у справі окреслюється доведенням того, що позивач сплатив надмірно за весь період дії договору  спірну суму коштів,  а також не пропустив строк позовної давності  для заявлення у суді вимог про їх стягнення.
При цьому відсутність  у заявах по суті справи безпосередніх посилань на ст.ст.1212, 1213 ЦК України, не є перешкодою для належної кваліфікації спірних правовідносин судом, як органом «який знає закон», тому не може відмовити у судовому захисті порушеного права з мотивів недостатньої правової кваліфікації заявлених вимог.
Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини 
Відповідно до ч.1 ст.509, ст.629  ЦК України   зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст.714 ЦК України)
Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
АТ «ДТЕК Одеські електромережі»  як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що позивачем не надано ані рахунків, на підставі яких ним були сплачені  кошти відповідачу у вересні 2016 року, ані Актів про обсяги спожитої електричної енергії; кошти у спірній сумі були сплачені позивачем саме за спожиту у жовтні 2016 року електричну енергію.
Згідно із ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
          Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Згідно із ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За переконанням колегії суддів докази, надані позивачем (виписки з рахунків, Акт звірки від 03.05.2019р. та лист відповідача від15.02.2021р.), є більш вірогідними для встановлення обставини безпідставного отримання та подальшого утримання відповідачем коштів у сумі 93129,23грн,  аніж бездоказові твердження  відповідача в обґрунтування заперечень проти позову.
Відповідач лише посилається на те, що він не може надати суду рахунки, на підставі яких позивачем були сплачені йому кошти у вересні 2016 року, у зв`язку із спливом значного терміну часу – 5 років, ніяким чином не спростовуючи дані, зазначені в Акті звірки між сторонами від 03.05.2019р.
Колегія суддів погоджується із твердженнями апелянта  щодо певної  суперечливості висновків місцевого господарського суду, проте такий недолік не потягнув ухвалення помилкового рішення по суті спору.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що обов`язок доказування вимагає від відповідача надання доказів на спростування аргументів позивача.
Виключно виявлення та висвітлення недоліків технічного характеру у документах (письмових доказах), наданих опонентом, оцінюється судом в аспекті ст.73 ГПК України: пояснення сторін не є доказом у справі, спростування позиції позивача вимагає надання доказів, а не викладення сумнівів, зміст яких є невизначеним та не дозволяє сформувати певну думку суду щодо дійсних обставин  справи у їх  баченні відповідачем. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог.
 Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У даній справі АТ «ДТЕК Одеські електромережі» заявило про пропуск позивачем строку позовної давності.
З приводу цієї заяви колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши умови Договору від 29.12.2007р., колегія суддів вважає слушним посилання відповідача на те, що на вимогу про повернення надмірно сплачених коштів не розповсюджуються умови п.9.3 Договору від 27.12.2007р. (відповідно до ст.259 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі п`яти років від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення цього права), оскільки п.3.2 договору визначені права позивача, та у цьому пункті не зазначено право та не висвітлено обставин, за якими споживач може повернути надмірно сплачені відповідачу кошти; у п.2.1 Договору встановлено, що  під час виконання договору  з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язані керуватися  чинним законодавством України.  
Згідно із ч.1 ст. 256, ч.1 ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).
Враховуючи припинення постачання електричної енергії ТОВу «ГОРЯЦ-Т» 24.10.2016р., позивач  мав дізнатися про  наявність надмірно сплачених відповідачу коштів починаючи саме з цієї дати, оскільки згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2019р. (до спливу трирічного строку з жовтня 2016 року) сторонами підписано акт від 03.05.2019 звірки розрахунків за договором №1251 від 29.12.2007р. (акт від відповідача підписаний начальником  Лиманського РЕМ АТ «Одесаобленерго» З.В. Дерікотом), що свідчить про вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним боргу на суму зафіксованого сальдо на користь позивача 93129,23грн., у зв`язку з чим перебіг строку позовної давності після переривання почався заново, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Достовірність переплати  у спірній сумі також підтверджується й листом відповідача від 15.02.2021р. (а.с.24), що є доказом, який у сукупності із актом звірки доводить обставину переплати, на яку посилається позивач.
Колегія суддів констатує, що підписання сторонами акту розрахунків   від 03.05.2019р., є діями відповідача, що свідчать про визнання боргу, що відповідно до приписів ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності та він починає відраховуватись заново.
Господарський суд Одеської області в оскаржуваному рішенні надав оцінку вищезазначеному акту та дійшов висновку, що  така форма фіксації стану взаєморозрахунків була передбачена сторонами у договорі, додатками до нього, які є його невід`ємною частиною;  в подальшому, після посилань на фактичне списання відповідачем власної заборгованості перед позивачем, відповідач зафіксував остаточне сальдо через таку ж форму фіксації стану взаєморозрахунків - в іншому акті звірки від 05.01.2021р; вказаний акт підписано тим самим представником з боку відповідача, як і попередній акт від 03.05.2019р.
Також колегія суддів погоджується із тим, що з урахуванням подання позивачем позову до суду 01.07.2021р. та переривання цього строку 03.05.2019р.,   строк позовної давності за позовними вимогами позивача не сплинув, адже цей строк перервався підписанням відповідачем Акту звірки від 03.05.2019р. із визнанням боргу у спірній сумі.
Вищезазначеним спростовуються твердження АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в апеляційній скарзі про те, що оскарженим рішенням  не було належним чином вирішено та досліджено питання щодо застосування положень ст. 257 ЦК України. Ця норма матеріального права  застосована судом правильно з урахуванням положень ст.264 ЦК України. 
Решту доводів апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду наступного.
На переконання колегії суддів той факт, за наданими позивачем виписками ним сплачено відповідачу 93847,31грн., а до стягнення ТОВ «ГОРЯЦ-Т» заявлено 93129,23грн. не свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки по-перше – позивач до 24.10.2016р. споживав електричну енергію а по-друге – саме сума 93129,23грн. зафіксована в Акті  звірки від 03.05.2019р.за Договором №1251, який підписаний сторонами, і заявлена позивачем, що є проявом диспозитивності у процесі.
Посилаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 05.03.2019р. у справі №910/1389/18 та постанові від 18.02.2021 по справі № 904/3242/18 скаржник оминає увагою ту обставину, що у даному випадку, окрім Акту звірки від 03.05.2019р., позивач надав суду також і витяги з виписок по рахункам ТОВ «ГОРЯЦ-Т».
Суд апеляційної інстанції в цій частині звертає увагу апелянта, що кожна із обставин, на які він посилався в суді першої інстанції, мала бути доведена, у тому числі допустимими, належними та достовірними доказами, вірогідність яких оцінювалася би судом за правилами ст.79 ГПК України.
У сукупності докази оцінюються судом за правилами ст.86 ГПК України, і ці норми процесуального права були дотримані судом першої інстанції.
Ненадання позивачем суду «Акту про обсяги спожитої електричної  енергії» (п.4 Додатку 5, п.2 Додатку 2 до Договору від 29.12.2007р.) та рахунків №1251/П від 16.09.2016р., №1251/П від 28.09.2016р. (на підставі яких ТОВом «Горяц-Т» були сплачені кошти), не свідчить про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач у Акті від 03.05.2019р. підтвердив наявність у нього заборгованості у спірній сумі станом на 01.05.2019р., тобто після припинення споживання позивачем електричної енергії за Договором від 29.12.2007р., а також стверджень про її списання.  
 Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини   зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. 
Вагомим аргументам апеляційної скарги колегією суддів надано оцінку; решта аргументів не є суттєвими доводами, або взагалі не має значення для  вирішення справи.
Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть братися до уваги як підстава для скасування рішення, оскільки не спростовують обґрунтованість висновків місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ТОВ «ГОРЯЦ-Т», що колегія суддів вважає вірним висновком суду по суті спору, враховуючи положення ст.79 ГПК України та застосування у даній справі стандарту доказування «баланс вірогідностей».
Підстав для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апелянта не убачається, оскільки при апеляційному розгляді справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.
За таких обставин рішення господарського суду Одеської області  від 02.11.2021р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Відповідно до п.п. «в» п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284  ГПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.          
Рішення господарського суду Одеської області від 02.11.2021р. у справі №916/1877/21 залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору  за подання апеляційної скарги  покласти на АТ     «ДТЕК Одеські електромережі».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня   складення  повного судового рішення згідно положень ст.286, 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                  М.А. Мишкіна 

Суддя                                                                                   О.Ю. Аленін 

Суддя                                                                                   Л.В. Лавриненко