КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи:755/5218/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2901/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.   
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В. 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
19 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року, 
 
встановив:
у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 серпня 2021 року позов було задоволено, усунуто позивачу перешкоди у користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача демонтувати перегородку, встановлену в балконному проймі між кімнатою та лоджією, в іншій частині вимог відмовлено. 
У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про виправлення описки, якій просив змінити текст абзацу рішення «Після встановлення порядку користування спірною квартирою були встановлені перегородки в кімнаті площею 19.2 кв.м. так як там став проживати його пасинок - син позивача ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною та новонародженою дитиною та їм необхідно було створювати умови для проживання, спірна лоджія використовувалася як склад для будівельних матеріалів та можливо вказані будівельні матеріали частково перекривають вікно в кімнату 12.3 м.2, що виділена в користування позивача» виклавши його в іншій редакції, а саме «Після встановлення порядку користування спірною квартирою були встановлені перегородки в кімнаті площею 19.2 кв.м., де на час виниклого спору за договорами найму з відповідачем проживали встановлені ДОП Дніпровського управління поліції в місті Києві від 03.06.2021 сторонні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ». Також позивач зазначав, що судом було допущено описку в даті рішення Дніпровського районного суду м.Києва, яким було визначено порядок користування спірною квартирою, та зазначено «11 липня 2017 року» замість вірного «11 липня 2019 року».
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у задоволенні заяви було відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а заяву про виправлення описки задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду щодо внесення виправлень у рішення розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні, ухваленому за наслідками розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , описок допущено не було. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.
У своїй апеляційній скарзі позивач посилався на те, що судове рішення містить посилання, не підтверджені фактами в судовому засіданні, а тому зміст рішення підлягає зміні шляхом виправлення описки.
Частиною 1 ст. 265ЦПК України визначено, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.
У вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи.
В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо). 
У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. 
У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України;
В даному випадку позивач посилається на те, що судом були встановлені певні обставини, які не відповідають дійсності, тоді як вказаний ним абзац описової частини рішення містить стислий виклад заперечень відповідача, а не фактичні обставини, встановлені судом, а тому не може вважатись опискою.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач в тому числі посилався на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 11 липня 2019 року було частково задоволено його позовні вимоги та виділено у користування дві жилі кімнати площею 12,3 кв.м. та 10,1 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , а відповідачу ОСОБА_2 - кімнату площею 19,2 кв.м., комору площею 1,6 кв.м. та лоджію площею 2,1 кв.м. у вказаній квартирі. Копія вказаного рішення міститься в матеріалах справи (а.с.11-16).
Поряд з цим, судом першої інстанції було допущено описку та вказано, що порядок користування спірною квартирою було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 11 липня 2017 року, тоді як вірною датою його ухвалення є 11 липня 2019 року.
Частиною 1 ст. 269 ЦПК України встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
З системного аналізу даної норми права вбачається, що під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття, а саме: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).
Вказане свідчить про те, що судом було допущено описку в мотивувальній частині рішення, яка підлягає виправленню в порядку ст. 269 ЦПК України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущену описку, оскільки рішення по суті спору приймалось судом першої інстанції. За таких обставин справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382 ЦПК України, суд 
 
постановив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                   
Судді