КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/644/19                                                                          Головуючий 1 інстанція - Арапіна Н.Є.
Провадження № 22-ц/824/15562/2021                                            Доповідач 2 інстанція - Суханова С.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України
22грудня 2021 року                                                                                      м. Київ
    Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді                   Суханової Є.М.,
суддів:                                        Сушко Л.П., Олійника В.І.,
за участю секретаря                Карпенка В.Р.
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника співвідповідача  ОСОБА_1  - адвоката Пожидаєва Ігоря Валентиновича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука Ігоря Анатолійовича про визнання договору позики недійсним, повернення предмету застави,-
                                                ВСТАНОВИЛА:
           ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 ,      ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука Ігоря Анатолійовтча про визнання договору позики недійсним, повернення предмету застави.
           До суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на мобіль марки «AUDI A4», 2002 року випуску, VIN -  НОМЕР_1 , реєстраційний номер : НОМЕР_2 .
            Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.09.2021 року заяву представника позивача    ОСОБА_2 -  ОСОБА_6 про забезпечення позову задовольнити повністю.
           Накладено арешт на автомобіль марки «AUDI A4», 2002 року випуску, VIN -  НОМЕР_1 , :реєстраційний номер НОМЕР_3 .
  Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, представник співвідповідача   ОСОБА_1  - адвокат Пожидаєв Ігор Валентинович подав апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, які мають істотне значення для вирішення справи. 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
        Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
        Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
         Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
         Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
        Тобто, виходячи з норм, передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: заборони відповідачу вчиняти певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
         У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
          Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
          При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
          Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
           Враховуючи обсяг позовних вимог те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим будуть порушені права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява представника позивача    ОСОБА_2 -    ОСОБА_6  про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
 Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд, залишає апеляційну скаргу  без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції. 
         Повний текст постанови виготовлений 10 січня 2022 року.

         Головуючий:                                                         Є.М. Суханова
 
         Судді                                                                      В.І.Олійник
                                                                                        Л.П.Сушко