ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/981/22 Справа № 190/384/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, –

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 2019 року в місті Дніпро по вулиці Святослава Хороброго сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу марки “ВАЗ 21013”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, внаслідок чого належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Згідно висновку спеціаліста авто-товарознавця № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки “Suzuki Vitara” складає 45 005,74 грн. Вказана сума складається із вартості відновлювального ремонту 29 844,27 грн. та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 12 161,47 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ “СК “Мега-Гарант” на підставі полісу № АМ/8603716 від 13 лютого 2019 року.

05 листопада 2019 року ОСОБА_3 , як представник позивача, звернувся до страхової компанії відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

03 січня 2020 року ОСОБА_3 направив до страхової компанії відповідача рахунок з СТО № 091 від 05 грудня 2019 року ФОП ОСОБА_4 , виписку з ЄДР ФОП ОСОБА_4 та постанову П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року.

24 січня 2020 року страховою компанією на рахунок СТО було виплачено відшкодування в розмірі 24 798,36 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 12 161,47 грн., витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 600,00 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що пошкодження автомобіля позивача в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 19 березня 2018 року, не були предметом дослідження експерта Дроздова Ю.В., яким складено висновок № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року, а тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що позивач є власником автомобілю марки “Suzuki Vitara”, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.45,46).

05 листопада 2019 року о 09:30 год. на перехресті вулиці Святослава Хороброго та вулиці Короленко в місті Дніпро відповідач, керуючи автомобілем марки “ВАЗ 21013” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Відповідач був визнаний винний у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та на нього було накладено адміністративне стягнення, що підтверджується копією постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року у справі № 190/1766/19 (а.с.18-19).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ “СК “Мега-Гарант” згідно полісу № АМ/8603716 від 13 лютого 2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.50).

Згідно рахунку № 091 від 05 грудня 2019 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , розмір відновлювальних робіт по ремонту автомобіля склав 62 232,00 грн. (а.с.15).

24 січня 2020 року АТ “СК “Мега-Гарант” було здійснено перерахування коштів в розмірі 24 798,36 грн. на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується копією платіжного доручення № 4627 від 24 січня 2020 року (а.с.51).

Відповідно до висновку експерта № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобілю марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи коефіцієнт фізичного зносу змінних складових частин складає 29 844,27 грн. Величина матеріальної шкоди (з урахуванням втрати товарної вартості), спричиненої власнику колісного транспортного засобу автомобілю марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 45 005,74 грн., з яких розмір втрати товарної вартості складає 12 161,47 грн. (а.с.20-43). Вартість складення висновку експерта становить 1 600,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату наданих експертних послуг (а.с.44).

03 лютого 2020 року позивач направляв досудову вимогу відповідачу, в якій пропонував відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі франшизи 2 000,00 грн., втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 12 161,47 грн. та витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 600,00 грн., що підтверджується копією досудової вимоги та копією квитанції № ПН 215600426655 (а.с.52,53).

Згідно повідомлення департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за № 14826с/41/19/03-2020 від 17 серпня 2020 року, автомобіль марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно обліків підсистеми «ДТП» Інформаційного порталу Національної поліції, був неодноразово учасником ДТП, а саме: 14 січня 2020 року в місті Дніпро на проспекті Слобожанському; 05 листопада 2019 року в місті Дніпро на вулиці С. Хороброго; 19 березня 2018 року в місті Дніпро на вулиці С. Острів в районі будинку № 3В. Автомобіль в ході участі у вищевказаних ДПТ зазнав наступні пошкодження: задньої лівої частини та правої частини (а.с.99).

Згідно повідомлення Кам`янського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області № 46/12919 від 28 серпня 2020 року, відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України в період з 2017 року по 2019 рік за участю автомобілю марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано дві ДТП: 19 березня 2018 року, де автомобіль отримав механічні пошкодження задньої лівої частини та 05 листопада 2019 року, де автомобіль отримав механічні пошкодження задньої лівої частини (а.с.117).

Згідно повідомлення № 460-21 про неможливість надати висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи від 04 червня 2021 року, експерту автотоварознавцю недостатньо даних для проведення експертизи, тому висновок надати неможливо. Крім того, в повідомленні зазначено, що 15 квітня 2021 року від представника позивача – ОСОБА_5 надійшло клопотання на адресу Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ про те, що надати експерту на дослідження транспортний засіб марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в невідновленому стані з пошкодженнями на дату дорожньо-транспортної пригоди 05 листопада 2019 року не має можливості, оскільки автомобіль відремонтовано. Оскільки в матеріалах справи відсутні необхідні вихідні дані про обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер і обсяг пошкоджень транспортного засобу марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 19 березня 2018 року, тому експерту недостатньо даних для виконання експертизи (а.с.184-186).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні експертизи № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року та розрахунку втрати товарної вартості автомобіля позивачем не було надано експерту відомостей про те, що транспортний засіб раніше був у дорожньо-транспортній пригоді та отримав пошкодження, що позбавило експерта врахувати пункт 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі – Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі – КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості – це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) – це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) – деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15, яка була врахована судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржених рішень, що спростовує доводи касаційної скарги.

Висновок суду першої інстанції та доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що висновок № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року про оцінку вартості збитку власнику автомобіля, виконаний експертом ОСОБА_6 , не доводить наявності шкоди у вигляді втрати товарної вартості, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування цих висновків.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції за клопотанням відповідача ОСОБА_2 у відповідності до статті 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань призначалась судова автотоварознавча експертиза для визначення можливості, з урахуванням наявності ушкоджень, отриманих автомобілем марки “Suzuki Vitara” в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 19 березня 2018 року, нарахування суми втрати товарної вартості автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 листопада 2019 року.

Проте, справа повернулась без виконання експертизи, оскільки не було здійснено оплату ОСОБА_2 за проведення експертизи та не було надано об`єкт дослідження – автомобіль марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання щодо достатності матеріалів і документів для ухвалення відповідного судового рішення, колегія суддів враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у визначених процесуальним законодавством випадках.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4.1 Методики оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Відповідно до пункту 1.6 Методики обстеження КТЗ – процедура інструментального або органолептичного дослідження КТЗ з метою визначення його технічного стану.

Відповідно до пункту 7.32 Методики підставою для збільшення (зменшення) вартості КТЗ унаслідок зміни його технічного стану є відповідне документальне підтвердження факту його відновлювального ремонту, заміни складників або інструментальне дослідження фахівцем, яке проводиться з метою встановлення факту відновлювальних втручань (ремонту).

Інструментальний метод дослідження, що ґрунтується на використанні технічних засобів для вимірів. Наприклад, використання принципу виміру, заснованого на магнітних властивостях матеріалів, лежить в основі багатьох приладів, індикаторів, що дозволяють установити факт ремонтного впливу, застосованого до кузовної складової, яка надана на дослідження у вже відновленому стані (Вісник НІСЕ № 15 від 25 листопада 2016 року «Застосування автотехнічної та автотоварознавчої експертизи в разі виникнення ДТП»).

Отже, у відповідності до Методики, досліджуючи пошкоджений транспортний засіб експерт на підставі обстежень та використовуючи спеціальні процедури дослідження перевіряє факт відновлювальних втручань (ремонту).

Експертом ОСОБА_6 у висновку № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року, складеному за результатами огляду автомобіля марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначив (мовою оригіналу): «С учетом данных, указанных заказчиком исследования установлено, что: КТС не эксплуатировалось в режиме такси и не является специальным. КТС также не подвергалось до этого капитальному ремонту и не перекрашивалось. В результате внешнего осмотра КТС установлено, что автомобиль имеет дефекты эксплуатации и хранения: не имеет» (а.с.23).

Отже, експертом під час огляду автомобіля не виявлено слідів відновлювального ремонту, у зв`язку з чим ним правомірно було визначено та нараховано величину втрати товарного вигляду даного транспортного засобу.

Таким чином, твердження відповідача, що пошкодження автомобіля марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді 19 березня 2018 року не були предметом дослідження експерта Дроздова Ю.В. є помилковими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік підстав за яких величина ВТВ КТЗ не нараховується.

Зокрема, до них належать: підпункт ж) пункту 8.6 Методики, якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений.

Відповідно до пункту 1.6 Методики аварійне пошкодження – будь-які пошкодження, крім експлуатаційних, особливістю яких є механізм їх утворення внаслідок контактування зі сторонніми об`єктами, у тому числі вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїжджій частині, що призвело до деформації чи руйнування і відповідно до необхідності ремонту чи заміни складника, або контактування з агресивним середовищем, що призвело до необхідності ремонту (заміни) складника. Події, що призвели до аварійних пошкоджень, як правило, потребують інформування про них відповідних державних органів згідно із законодавством.

У дорожньо-транспортній пригоді 19 березня 2018 року автомобіль позивача не був аварійно пошкоджений, як це передбачено Методикою, зокрема не було ремонту чи заміни складника, була лише подряпина заднього бамперу, який було відполіровано, заміни бамперу чи фарбування не було, а тому і положення пункту 8.6.2 Методики не підлягають застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом від 07 листопада 2015 № 1395, ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі – поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Тобто, дана інструкція стосується оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а не визначення матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу, в схемі ДТП відповідно до пункту 4 розділу 8 Інструкції фіксуються сліди та предмети, що стосуються пригоди, але не встановлюється ступінь пошкоджень та розмір матеріального збитку.

Повідомлення департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за № 14826с/41/19/03-2020 від 17 серпня 2020 року та повідомлення Кам`янського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області № 46/12919 від 28 серпня 2020 року, на які посилався суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані документи не є допустимими доказами в підтвердження аварійного пошкодження автомобіля та нарахування втрати товарної вартості.

Таким чином, висновок експерта Дроздова Ю.В. є єдиним належним та допустимим доказом нарахування розміру втрати товарної вартості автомобіля марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не спростований відповідачем.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суд першої інстанції з огляду на підстави та зміст позовних вимог не врахував принцип відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи в повному обсязі, особою, яка її завдала та вину якої встановлено постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року та не з`ясував фактичний розмір заподіяних позивачу збитків.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив достатньо повно фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Отже, у цій справі, завдана позивачу майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи спір, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 12 161,47 грн. як відшкодування завданої ним майнової шкоди, є обґрунтованою, доведеною, та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до висновку експерта № 4411/19/19 від 27 листопада 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобілю марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи коефіцієнт фізичного зносу змінних складових частин складає 29 844,27 грн. Величина матеріальної шкоди (з урахуванням втрати товарної вартості), спричиненої власнику колісного транспортного засобу автомобілю марки “Suzuki Vitara”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 45 005,74 грн., з яких розмір втрати товарної вартості складає 12 161,47 грн. (а.с.20-43). Вартість складення висновку експерта становить 1 600,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату наданих експертних послуг (а.с.44).

Встановивши зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 161,47 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу, яка розрахована експертом на підставі Методики, а також витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 600,00 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року – скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 12 161,47 грн. та витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 600,00 грн.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко