ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року
м. Харків
справа № 953/3560/20
провадження № 22-ц/818/1428/21
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Хорошевський О.М.
суддів – Котелевець А.В., Яцина В.Б.
за участю секретаря – Жмай Ю.С. 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа: ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2020 року, постановлене суддею Попрасом В.О.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначає, що 08.10.2019р. об 17.20 год. в м. Харкові на вул. Чебишева, в районі будинку №1, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SUBARU Legacy, держ. номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN X-Trail, держ. номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та заподіяно матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час адміністративної справи відповідач ОСОБА_2 визнав себе винним в ДТП. В рахунок частково відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_2 передав позивачу 2000 дол. США. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №22755 від 27.11.2019р. вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача складає 379581,82 грн. Згідно полісу №АМ/8226228 від 08.12.2018р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Страхова компанія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» сплатила позивачу 99000,00 грн. Позивач вважає, що оскільки страхова компанія відшкодувала йому 99000,00 грн., відповідач ОСОБА_2 відшкодував 2000 дол. США, що складає 49990,80 грн., то залишилась невідшкодована сума збитку у розмірі 230591,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригодою у сумі 230591,02 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2305,91 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції постановляючи рішення послався на те, що при розгляді адміністративної справи ОСОБА_3 визнав свою провину та погодився з порушенням, тому не вважав за необхідне встановлювати факт наявності чи відсутності порушень правил ПДД обома сторонами. Наголошує, що провину визнавав частково, вважає що у ДТП винуваті обидві сторони події.
Також суд в порушення процесуального закону не повідомив про час та місце розгляду справи, тому відповідач не мав змоги надати пояснення та заявити клопотання про призначення експертизи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що відповідач при розгляді адміністративної справи повністю визнав свою вину в ДТП, оскільки розмір майнової шкоди, яка залишилась невідшкодована позивачу складає 230591,02 грн. Тому суд вважав за можливе стягнути її з відповідача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Розглядом справи встановлено, що 08 жовтня 2019 року об 17.20 год. в м. Харкові, на вул. Чебишева, в районі будинку №1, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SUBARU Legacy, держ. номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN X-Trail, держ. номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та заподіяно матеріальні збитки.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Згідно страхового акту ТДВ «Міжнародна страхова компанія» №16153 від 09.01.2020р. розмір страхового відшкодування шкоди завданої автомобілю NISSAN X-Trail, держ. номер НОМЕР_2 складає 99000 грн.

Згідно розписки від 31.10.2019р. ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої автомобілю NISSAN X-Trail, держ. номер НОМЕР_2 , в розмірі 2000 дол. США.

Згідно висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 22755 від 27.11.2019р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN X-Trail, держ. номер НОМЕР_2 , в наслідок ДТП, що мало місце 08.10.2019р. складає 379581,82 грн. При складенні висновку та огляді пошкодженого автомобіля був присутній як позивач так і відповідач.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року клопотання ОСОБА_3 задоволено. Призначено по справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.
Згідно висновків експертного дослідження від 29.10.2021 №17062/28228 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації дії ОСОБА_2 не відповідали вимогами п. 16.11, а також Розділу 33 п/п 2.1 Додатка 1 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Дії обох водіїв з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Надаючи оцінку доказам у справі, у їх сукупності судова колегія доходить висновку проте, що у діях обох водіїв, учасників дорожньо-транспортної пригоди є ознака порушень Правил дорожнього руху і вина у настанні її наслідків.
Враховуючи висновки експертного дослідження від 29.10.2021 ступінь вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 можна визнати рівною, тобто 50% на 50%.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди за вимогою ОСОБА_1 судова колегія виходить з наступного.
За висновком експертного товарознавчого дослідження №22755 складеного 27.11.2019 року вартість матеріальних збитків завданих власнику NISSAN X-Trail д.н.з. НОМЕР_2 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.10.2019 року складає 379581,82 грн.
Страхове відшкодування отримане ОСОБА_1 від страхової компанії складало 99000,00 грн.
Відповідачем добровільно сплачено позивачу у відшкодування шкоди дві тисячі доларів США, що на день надання складало 49990,80 грн.
Зазначені обставини сторонами визнавались.
Таким чином відшкодуванню підлягає 379581,82/2=189790,91 грн. 
189790,91-148990,80 (99000,00+49990,80)=40800,11 грн.
Тобто відшкодуванню підлягає 40800,11 грн.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2Правил дорожнього руху України).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог ст. 1188 ЦК, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.
Беручи до уваги, що у даній справі встановлено порушення Правил дорожнього-руху обома водіями, розмір відшкодування визначається згідно наведених правил.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував, тому заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
За правилом частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятоюстатті 141ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 405,84 (17,6% задоволено позовні вимоги, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2850,10 грн (82,4%) та витрати на проведення експертизи у сумі 6363,29 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2020 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на відшкодування майнової шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 40800,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 405,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2850,10 грн та витрати на проведення експертного дослідження у сумі 6363,29 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий -                                                        О.М. Хорошевський

Судді -                                                                А.В. Котлевець

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 22.12.2021