КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 грудня 2021 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 753/1625/21
номер провадження №22-ц/824/16799/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року /суддя Котвицький В.Л./
у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернувся з вимогами до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном.
Ухвалою  Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року заяву подану представником позивача Акціонерного товариства «Альфа - Банк» - адвоката Тищенко К.О. про залишення позову без розгляду - задоволено. Позовну заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном - залишено без розгляду. Заяву представника відповідачів - адвоката Баховського М.М. про компенсацію понесених витрат на правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача, в порядку ч. 6 ст. 142 ЦПК України - залишено без задоволення./а.с. 129-131/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині відмови у компенсації понесених витрат на правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача,  представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу в цій частині скасувати, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 27 500,00 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 55 000,00 грн.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач, достовірно знаючи про постановлення та набуття законної сили рішенням Дарницького районного суду міста Києва
від 19 листопада 2020 року про скасування проведеної державної  реєстрації права власності за АТ "АЛЬФА-БАНК" на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, витребування у власність відповідачів вказаного майна, ініціює позов про виселення. Справа знаходилась на розгляді 11 місяців, професійна правнича допомога надавалась адвокатом Баховським М.М., виготовлено 4 процесуальних документи та запитів, в тому числі відзив, збирання доказів (обсяг яких є значним), участь в судових засіданнях, усні консультації. Згідно договору від 20.08.2020 року правова допомога надана, сплачено 27500,00 грн, згідно договору від 05.10.2021 року правова допомога надана, сплачено 55000,00 грн. Розмір витрат на допомогу адвоката є співмірним обсягу наданої допомоги та вартості правової допомоги яка склалась серед практикуючих в місті Києві адвокатів. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач таким правом не скористався.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник апелянтів просив розглядати справу за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України якою визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Крім того, судом першої інстанції також вірно зазначено про те, що необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.
Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Як встановлено судом, представником відповідачів не надано доказів необґрунтованості дій позивача, що дало б суду можливість, в розумінні норм ч. 5 ст. 142 ЦПК України, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 27 500,00 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 55 000,00 грн.
Тобто, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачами, так само матеріалами справи не підтверджується і зловживання позивачем своїми процесуальними правами.
Крім того, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат відповідачами не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг).
З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується та вказує апелянту на те, що адвокатом Баховським М.М. в судовому засіданні 02.11.2021 р. заявлено про компенсацію судових витрат. /а.с. 126-127/
Жодної окремої заяви з вказівкою на те, у чому саме полягає необґрунтованість дій позивача, не подано. В апеляційній скарзі представником також не ставиться питання щодо дослідження звукозапису судового засідання, відсутні скарги на протокол судового засідання.
Таким чином, оскільки в протоколі судового засідання не міститься думки представника відповідачів в чому саме полягали необґрунтовані дії позивача, окремої заяви з викладом правової позиції також не було подано, апеляційний суд позбавлений можливості надання оцінки діям позивача на предмет їх необґрунтованості.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.
За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Водночас, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Доводи апеляційної скарги про те, що необґрунтованість дій полягала в тому, що позивач, достовірно знаючи про постановлення та набуття законної сили рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року про скасування проведеної державної  реєстрації права власності за АТ "АЛЬФА-БАНК" на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, витребування у власність відповідачів вказаного майна, ініціює позов про виселення, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року - залишити без задоволення.   
Ухвалу  Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: