ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2022 р.           Справа№ 911/1471/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Демидової А.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська»
на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 (повний текст складено 20.09.2021)
у справі № 911/1471/21 (суддя Мальована Л.Я.)
за позовом          Виробничого кооперативу "Експрес - Комфорт"
до                    Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська"
про                    стягнення 116  382,10 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У травні 2021 Виробничий кооператив "Експрес-Комфорт" (далі - ВК «Експрес-Комфорт») звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" (далі - ПАТ «Птахофабрика «Васильківська») 116  382,10 грн, з яких 73  966,96 грн боргу, 19  602,53 грн пені; 5  062,06 грн 3% річних; 7  750,50 грн інфляційних втрат, а також 10  000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог ВК «Експрес-Комфорт» посилається на неоплату ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» поставленого за видатковою накладною №4/7 від 01.04.2019 товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2021 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ПАТ "Птахофабрика "Васильківська" на користь ВК "Експрес-Комфорт" 73  966,96 грн боргу, 19  602,53 грн пені, 7  750,50 грн інфляційних втрат, 5  062,06 грн 3% річних, витрати на правничу допомогу в сумі 10  000,00 грн та судовий збір в сумі 2  270,00 грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що строк виконання ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» грошових зобов`язань перед ВК «Експрес-Комфорт» настав; докази сплати заборгованості суду не надано. Враховуючи, що ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» прострочило виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь ВК «Експрес-Комфорт» на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 5  062,06 грн 3% річних та 7  750,50 грн інфляційних втрат, які нараховані ВК «Експрес-Комфорт» відповідно до вимог закону.       
Здійснюючи розподіл судових витрат, місцевий господарський суд зазначив, що позивач уклав з АО Владілена Целікова "Фабула Юстиції" договір про надання правової допомоги №210415-1 від 15.04.2021, відповідно до додатків №1 та №2 до якого вартість послуг за надану правничу допомогу складає 5  000,00 грн, а також гонорар успіху в сумі 5  000,00 грн, який сплачується у випадку задоволення позову.
У зв`язку   тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2021, ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» вказує, що оскаржуване рішення прийнято судом за відсутності повного, всебічного з`ясування обставин справи, які мали місце, без надання належної оцінки доказам.
Так, на думку скаржника, строк виконання ним зобов`язання з оплати товару не настав. Зокрема, ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» вважає, що виставлений ВК «Експрес-Комфорт» рахунок на оплату не є первинним документом та носить інформативний характер щодо платіжних реквізитів. Апелянт стверджує, що ВК «Експрес-Комфорт» до нього з вимогою про сплату коштів не зверталось, а направлена позивачем вимога є претензією, а тому обов`язок сплати грошових коштів за нею не настав.
Заперечуючи проти присуджених до стягнення з нього витрат на правову допомогу, а саме гонорару успіху, скаржник вказує, що позивач жодних доказів його сплати у матеріали справи не надав, а також не надав примірник договору про надання правової допомоги, на який суд посилається у оскаржуваному рішенні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 911/1471/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 до надходження матеріалів справи №911/1471/21.
04.11.2021 матеріали справи №911/1471/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» про відстрочку (розстрочку) сплати судового збору. Апеляційну скаргу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021     у справі №911/1471/21 залишено без руху. Надано ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору в сумі 3  405,00 грн у встановленому порядку. Попереджено ПАТ «Птахофабрика «Васильківська», що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 поновлено ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 у справі №911/1471/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021   у справі №911/1471/21. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 у справі №911/1471/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.
ВК "Експрес-Комфорт" надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів заперечує та наводить аргументи на їх спростування; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.
У поданому відзиві ВК «Експрес-Комфорт» також просить стягнути з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 5  000,00 грн.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
01.04.2019 ВК «Експрес - Комфорт» виставило ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» рахунок-фактуру №4/7 на умовах 100% передоплати товару - «прокладка горбкувата №20» у кількості 140 600 (сто сорок тисяч шістсот) штук по ціні 1 151,00 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) гривня за тисячу штук товару на загальну суму 194  196,72 грн з ПДВ.
01.04.2019 ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за видатковою накладною №4/7 отримало від ВК «Експрес - Комфорт» товар «Прокладка горбкувата №20» у кількості 140 600 (сто сорок тисяч шістсот) штук по ціні 1 151,00 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) гривня за тисячу штук товару на загальну суму 194  196,72 грн з ПДВ.
У період з 01.04.2019 по 03.05.2019 ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» частково оплатило ВК «Експрес - Комфорт» отриманий товар на суму 105  000,00 грн, в зв`язку з чим станом на 28.05.2019 за ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» обліковувалась заборгованість в сумі 89  196,72 грн.
28.05.2019 ВК «Експрес - Комфорт» направив на адресу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» досудову вимогу про стягнення заборгованості, у якій зазначив, що ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» прострочило виконання зобов`язання з оплати поставленого товару ще 01.04.2019, та просив сплатити заборгованість у розмірі 89  196,72 грн.
26.11.2020 ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» та ВК «Експрес - Комфорт» уклали угоду про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, умовами п. 1 якої сторони визнали, що станом на 26.11.2020 до моменту укладення цієї угоди зобов`язання ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за рахунком-фактурою №4/7 від 01.04.2019 перед ВК «Експрес - Комфорт» складає 84  196,72 грн (тобто, на  5  000,00 грн менше, ніж у досудовій вимозі від 28.05.2019; при цьому докази сплати цих 5  000,00 грн відповідачем у матеріали справи не надано і відповідач не стверджує про їх сплату).
Згідно з п. 2 угоди ВК «Експрес - Комфорт» є боржником перед ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за рахунком-фактурою №9/17 від 25.09.2018 у сумі 10229,76 грн.
Строк виконання однорідних грошових зобов`язань, зазначених у п. п. 1, 2 цього акта, настав (п. 4 угоди).
Відповідно до п. 6 угоди зобов`язання ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» перед ВК «Експрес - Комфорт» після зарахування зустрічних однорідних вимог станом на 26.11.2020 припинені частково; заборгованість ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» перед ВК «Експрес - Комфорт» після підписання цієї угоди станом на 26.11.2020 становить 73  966,96 грн.
Докази сплати ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на користь ВК «Експрес - Комфорт» заборгованості у матеріали справи не надано.
ВК «Експрес - Комфорт» звернулось до Господарського суду Київської області про стягнення вказаної заборгованості та нарахованих не неї пені, 3% річних та інфляційних.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» у відзиві на позовну заяву вказує, що позовні вимоги ВК «Експрес - Комфорт» заявив передчасно, оскільки строк сплати боргу не настав, з вимогою в порядку ст. 530 ЦК України ВК «Експрес - Комфорт» до ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» не звертався.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Щодо вимог ВК «Експрес - Комфорт»  про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» боргу.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55  цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України  про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до   ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530  цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено вище, 01.04.2019 ВК «Експрес - Комфорт» виставив ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» рахунок-фактуру №4/7 на умовах 100% передоплати товару - «прокладка горбкувата №20» у кількості 140 600 (сто сорок тисяч шістсот) штук по ціні 1 151,00 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) гривня за тисячу штук товару на загальну суму 194  196,72 грн з ПДВ.
01.04.2019 ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за видатковою накладною №4/7 отримало від ВК «Експрес - Комфорт» товар «Прокладку горбкувату №20» у кількості 140 600 (сто сорок тисяч шістсот) штук по ціні 1 151,00 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) гривня за тисячу штук товару на загальну суму 194  196,72 грн з ПДВ.
У період з 01.04.2019 по 03.05.2019 ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» частково оплатило ВК «Експрес - Комфорт» поставлений товар.
Колегія суддів, враховуючи умови оплати товару та часткову його оплату покупцем,   вважає, що здійснивши оплату товару (призначення платежу у платіжних дорученнях №№266, 278, 292, 300, 306, 324, 358 від 01.04.2019, 04.04.20196, 10.04.2019, 11,04.2019, 15.04.2019, 17.04.2019, 03.05.2019: «оплата за прокладку горбкувату, згідно рахунка-фактури №4/7 від 01.04.2019») ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» визнало за собою обов`язок з оплати поставленого йому ВК «Експрес - Комфорт» товару і строк його виконання відповідно настав.
Заборгованість ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» перед ВК «Експрес - Комфорт» після підписання угоди про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог від 26.11.2020 становить 73  966,96 грн. 
При цьому умовами п. 4 угоди про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог сторони визначили, що строк виконання однорідних грошових зобов`язань, в т.ч. за рахунком-фактурою №4/7 від 01.04.2020, настав.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених ВК «Експрес - Комфорт» вимог про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» основного боргу в сумі 73  966,96 грн боргу.

Щодо вимог ВК «Експрес - Комфорт» про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» 3% річних та інфляційних втрат.
Також ВК «Експрес - Комфорт» заявив вимогу про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» 5  062,06 грн 3% річних та 7  750,50 грн інфляційних втрат.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.
Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» зобов`язання з оплати поставленого товару, вимоги ВК «Експрес - Комфорт» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок інфляційних та 3% річних, враховуючи періоди прострочення відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару, а також визначені позивачем періоди нарахування 3% річних та інфляційних, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позову в цій частині та стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» 5  062,06 грн 3% річних та 7  750,50 грн інфляційних втрат.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі здійсненим нею розрахунком (за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) інфляційні втрати за період 27.11.2020-18.05.2021 складають 5  250,26 грн, а не 4  233,66 грн як це визначено позивачем у наданому ним розрахунку. Однак з огляду на приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України до стягнення з відповідача на користь позивача за відповідний період підлягає саме заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних - 4  233,66 грн, що разом з інфляційним втратами за період 29.05.2019-26.11.2020 у розмірі 3  516,89 грн складає 7  750,50 грн.

Щодо вимог ВК «Експрес - Комфорт» про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» пені.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення вимог ВК «Експрес - Комфорт» про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» пені у розмірі 19  602,53 грн з огляду на таке.
Особливості господарсько-правової відповідальності визначені ГК України. Так, за ч. 1 ст. 216 ГК України  учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і  в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).
За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За визначенням ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою  (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею  є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.
Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України умову про  договірну  неустойку має бути зазначено в договорі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 зазначила, що розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.
Верховний Суд у постанові від 05.09.2016 у справі №908/1501/18 вказав, що зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.
Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.
У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про укладення сторонами договору, умовами якого був би встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання.
За таких підстав вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» пені задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат.
Оскаржуваним рішенням присуджено до стягнення з ПАТ "Птахофабрика "Васильківська" на користь ВК «Експрес-Комфорт» судовий збір в сумі 2  270,00 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 10  000,00 грн (5  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 5  000,00 грн «гонорару успіху»).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що заявлені ВК «Експрес-Комфорт» вимоги підлягають задоволенню частково на суму 86  778,56 грн, розмір судового збору, якій має бути стягнуто з відповідача, підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До стягнення з ПАТ "Птахофабрика "Васильківська" на користь ВК «Експрес-Комфорт» підлягає 1 851,71 грн судового збору за подання позовної заяви.

Звертаючись з позовом у цій справі, ВК «Експрес-Комфорт» у позовній заяві просив стягнути з ПАТ "Птахофабрика "Васильківська" 5  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 5  000,00 грн «гонорару успіху» та на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надав додаток №1 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість, умови оплати та перелік послуг Бюро», додаток №2 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість та умови оплати гонорару успіху», меморіальний ордер №4/69 від 29.04.2021 про сплату ВК «Експрес-Комфорт» 5  000,00 грн за підготовку позовної заяви згідно з договором №210415-1 від 15.04.2021.
Додаток №1 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість, умови оплати та перелік послуг Бюро» визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за підготовку та подання позовної заяви щодо стягнення заборгованості з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська».
Згідно з п. 2 вказаного додатку №1 вартість послуг становить 5  000,00 грн.
Оплата послуг з надання правової допомоги відбувається наступним чином: 100% вартості послуги сплачується клієнтом не пізніше 5 днів з дня підписання даного додатку (п. 3.1 додатку №1).
Відповідно до п. 4 додатку №1 сплата узгодженої сторонами суми гонорару здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Бюро, зазначеного п. 12 договору.
Додаток №2 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість та умови оплати гонорару успіху» визначає вартість та порядок оплати гонорару успіху.
У разі досягнення Бюро позитивного результату у вигляді судового рішення про стягнення заборгованості з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» клієнт сплачує Бюро гонорар успіху у сумі 5  000,00 грн (п. 2.1 додатку №2).
Згідно з п. 3 додатку №2 сплата узгодженої суми гонорару успіху здійснюється клієнтом шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Бюро, зазначений у п. 12 договору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Заперечуючи проти заявлених до стягнення з нього 5  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 5  000,00 грн гонорару успіху, ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» у відзиві на позовну заяву вказує, що ВК «Експрес-Комфорт» на надало з позовною заявою договір №210415-1 від 15.04.2021. Також ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» вказувало, що вимога ВК «Експрес-Комфорт» про стягнення 5  000,00 грн гонорару успіху не відповідає критерію розумності, а такі витрати не мають характеру необхідних та неспіврозмірні з виконаною роботою.

Вирішуючи питання щодо заявлених ВК «Експрес-Комфорт» до стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» витрат на професійну правничу допомогу та гонорару успіху, колегія суддів зазначає таке.
За ч. 1 ст. 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначає згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів відзначає слушність доводів ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» про ненадання ВК «Експрес-Комфорт» у матеріали справи договору №210415-1 від 15.04.2021, на підставі якого адвокатським бюро Владілена Целікова «Фабула Юстиції» 19.05.2021 було видано Целікову В.В. ордер серії АІ №1115014 на надання правової допомоги ВК «Експрес-Комфорт».
Колегія суддів також відзначає, що додаток №1 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість, умови оплати та перелік послуг Бюро» визначає розмір та порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за підготовку та подання позовної заяви щодо стягнення заборгованості з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» (вартість послуги - 5  000,00 грн; 100% вартості послуги сплачується клієнтом не пізніше 5 днів з дня підписання даного додатку); додаток №2 від 15.04.2021 до договору №210415-1 від 15.04.2021 «Вартість та умови оплати гонорару успіху» визначає вартість та порядок оплати гонорару успіху (у разі досягнення Бюро позитивного результату у вигляді судового рішення клієнт сплачує Бюро гонорар успіху у сумі 5  000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Бюро). 
Надані у справу матеріали надають суду можливість перевірити погоджений сторонами розмір та порядок визначення гонорару, а тому відсутність договору у цьому випадку не є перешкодою для перевірки обґрунтованості заявлених до стягнення  витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України до стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на користь ВК «Експрес-Комфорт» підлягають 4  078,66 грн за підготовку та подання позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо гонорару успіху, колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, та вважає, що до стягнення з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на користь ВК «Експрес-Комфорт» підлягають 3  000,00 грн гонорару успіху.
Оскільки сплата гонорару успіху передбачена після прийняття судом «позитивного»  рішення, суд також бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. В абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України   розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого ВК "Експрес - Комфорт" до ПАТ "Птахофабрика "Васильківська" про стягнення 19  602,53 грн пені з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Судові витрати.
Під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 ВК «Експрес-Комфорт» у відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» на свою користь понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5  000,00 грн.
На підтвердження понесених ним витрат ВК «Експрес-Комфорт» надав:
-          рахунок на оплату №ФЮ21110323 від 30.11.2021 на підставі договору №210415-1 від 15.04.2021 за підготовку та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу щодо стягнення заборгованості з ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» у справі №911/1471/21;
-          платіжне доручення №12/185 від 10.12.2021 з призначенням платежу « 12/185. 10-12-2021 за юрпослуги зг рахунку ФЮ21110323 від 30.11.2021 від 30/11/21».
Колегія суддів зазначає, що заявник не надав у матеріали справи доказів, які б свідчили про погодження між ним (ВК «Експрес-Комфорт») та Бюро гонорару за підготовку та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу (самого договору №210415-1 від 15.04.2021 та/або відповідного додатку до вказаного договору, які б свідчили про узгодження сторонами цієї умови договору), у зв`язку з чим такі витрати документально не підтверджені та не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог та апеляційної скарги частково витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України  покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
1.          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 у справі № 911/1471/21 задовольнити частково.

2.          Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 у справі №911/1471/21 скасувати в частині задоволення вимог Виробничого кооперативу "Експрес - Комфорт" до Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" про стягнення 19  602,53 грн пені.

3.          Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог Виробничого кооперативу "Експрес - Комфорт" до Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" про стягнення 19  602,53 грн пені.

4.          Викласти резолютивну частину Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2021 у справі №911/1471/21 в наступній редакції:
« 1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" (08635, Київська обл., Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Т. Шевченко, буд. 19, код 05513193) на користь Виробничого кооперативу "Експрес-Комфорт" (03134, м. Київ, вул. В. Кільцева, буд. 5-Б, код 05005806) 73  966,96 грн - боргу, 7  750,50 грн - інфляційних втрат, 5  062,06 грн - 3% річних, витрати на правничу допомогу в сумі 7  078,66 грн, судовий збір в сумі 1  851,71 грн.
3. У задоволенні вимог Виробничого кооперативу "Експрес-Комфорт" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" 19  602,53 грн пені відмовити.».

5.          У задоволенні заяви Виробничого кооперативу "Експрес - Комфорт" про відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції відмовити. 

6.          Стягнути з Виробничого кооперативу "Експрес-Комфорт" (03134, м. Київ, вул. В. Кільцева, буд. 5-Б, код 05005806) на користь Приватного акціонерного товариства "Птахофабрика "Васильківська" (08635, Київська обл., Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Т. Шевченко, буд. 19, код 05513193) 627,43 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7.          Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

8.          Справу №911/1471/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                А.М. Демидова