ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року	Львів	Справа № 140/5857/21 пров. № А/857/20950/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Шинкар Т. І,	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу     Волинського окружного адміністративного суду     від 01 листопада 2021 року про закриття провадження в частині позовних вимог (винесену у м. Луцьк за правилами спрощеного позовного провадження суддею Мачульським В.В.) у справі № 140/5857/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про стягнення коштів, суд-

ВСТАНОВИВ:

        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просив:
стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області на його користь ненараховану та неотриману різницю заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку зі зростанням посадового окладу, за період з 17 березня 2015 року по 21 грудня 2020 року в розмірі 353 627,90 грн;
стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області на його користь оплату вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №803/806/15-а про поновлення на роботі за період з 22.12.2020 року по 05.04.2021 року в сумі 40 075,24 грн., по 564,44 грн. за кожен робочий день затримки виконання рішення суду;
стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області на користь позивача витрати на правову допомогу у зв`язку із розглядом даної справи в сумі 10 000,00 грн. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду  від 01 листопада 2021 року провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області на користь позивача ненараховану та неотриману різницю заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку зі зростанням посадового окладу, за період з 17 березня 2015 року по 21 грудня 2020 року в розмірі 353 627,90 грн – закрито на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу у наведеній вище частині для подальшого розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що, оскільки виплата втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2015 по 21.12.2020 з врахуванням коригування на коефіцієнти її підвищення йому не була виплачена (коригована), він звернувся до суду із даним позовом, оскільки у справі №803/806/15-а не розглядалось питання коригування середнього заробітку. З урахуванням тієї обставини, що за період від часу його звільнення до часу поновлення на роботі відбувалось підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, з точки зору апелянта, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, заробітна плата підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.
Відповідач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. 
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на електронні та на поштові адреси сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що ухвалу суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції послався на норми п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №803/806/15-а адміністративний позов задоволено: визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.03.2015 №188-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області з 17.03.2015; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 508 735,64 грн.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 2642,34 грн звернуто до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року у справі №803/806/15-а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 в адміністративній справі № 803/806/15-а змінено, замінивши в абзаці четвертому резолютивної частини рішення цифри « 508 735,64 грн (п`ятсот вісім тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 64 копійки)» цифрами « 214 506,20 грн (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот шість гривень 20 копійок)». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 наказом ДПС України від 05.04.2021 року №695-0 «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 », позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Головного управління ДПС у Волинській області з 17.03.2015 та стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області 214 506,20 грн.
Позивач вважаючи, що ним втрачено частину середньої заробітної плати у зв`язку з незаконним звільненням його з посади, звернувся до суду з позовом з вимогами про стягнення компенсації втрати частини середньої заробітної плати незаконно звільненого працівника, у зв`язку зі зростанням посадового окладу за період з 17.03.2015 року по 21.12.2020 року в сумі 353 627,90 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Із аналізу вказаної норми встановлено, що для застосування вказаної підстави для закриття провадження, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, мають бути винесені за результатами розгляду спору: -між тими самими сторонами; - що стосується одного й того самого предмету; - позов у справі заявлений з тих самих підстав.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Як вбачається із матеріалі справи та встановлено судом вище, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі №803/806/15-а адміністративний позов задоволено: визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.03.2015 №188-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області з 17.03.2015; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 508 735,64 грн.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 2642,34 грн звернуто до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року у справі №803/806/15-а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 в адміністративній справі № 803/806/15-а змінено, замінивши в абзаці четвертому резолютивної частини рішення цифри « 508 735,64 грн (п`ятсот вісім тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 64 копійки)» цифрами « 214 506,20 грн (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот шість гривень 20 копійок)». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Таким чином, предметом позову у справі №803/806/15-а було встановлення правомірності/протиправності звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області та, за його наслідками,  стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Разом з тим, як вбачається із заявленого позову у цій справі, позивач вважає, що його права порушені невиплатою відкоригованої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 17.03.2015 по 21.12.2020, з врахуванням коригування на коефіцієнти її підвищення.
Отже, позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї, як і не оскаржується заробіток за час вимушеного прогулу, який був стягнутий у справі №803/806/15-а, а в даному випадку ставиться питання про стягнення відкоригованої заробітної плати з врахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу.
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції при винесенні рішення у справі №803/806/15-а, вирішувалось питання коригування оплати праці за час вимушеного прогулу.
З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що суть позовних вимог у даній справі зводиться до оскарження правовідносин, що виникли після виконання судового рішення, ухваленого у справі № 803/806/15-а, яке фактично було виконаним, та полягає у не врахуванні коефіцієнту підвищення посадового окладу при здійсненні виплати позивачу його грошового забезпечення у зв`язку з незаконним звільненням.
Таким чином, у даному випадку між сторонами наявний новий спір.
На підставі викладеного, колегія суддів зазначає про помилковість твердження суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
 
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу  Волинського окружного адміністративного суду  від 01 листопада 2021 року у справі №140/5857/21 скасувати.
Адміністративну справу № 140/5857/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про стягнення коштів в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області на користь позивача ненараховану та неотриману різницю заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку зі зростанням посадового окладу, за період з 17 березня 2015 року по 21 грудня 2020 року в розмірі 353 627,90 грн - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.