П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12860/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
17 січня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шепетівської районної ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Шепетівської районної ради, в якому просив суд:
- визнати бездіяльність Шепетівської районної ради протиправною по невиплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги та середнього заробітку;
- зобов`язати Шепетівську районну раду на користь ОСОБА_1 виплатити вихідну допомогу в розмірі - 90360 (дев`яносто тисяч триста шістдесят) грн 00 коп та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення у розмірі - 54 592 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн 50 коп.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала, на підставі частини 2 статті 123 КАС України, адже позивачем пропущено строк звернення до суду, а наведені ним причини пропуску такого строку визнані судом не поважними.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до безпідставного повернення позовної заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що причиною пропуску строку звернення стало рішення сесії Полонської районної ради від 25.11.2020 № 5 "Про припинення повноважень заступника голови Полонської районної ради ОСОБА_1 ". Позивачем  вживалися заходи досудового врегулювання спору, які виразилися у зверненні в Полонський центр зайнятості з метою отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що позивач оспорює бездіяльність Шепетівської районної ради щодо невиплати вихідної допомоги та середнього заробітку.
При цьому, згідно матеріалів справи, про порушення своїх прав позивач знав з часу прийняття рішення сесії Полонської районної ради від 25.11.2020 №5 "Про припинення повноважень заступника голови Полонської районної ради ОСОБА_1 "., про яке, зі слів позивача, він дізнався 26.11.2020, однак з відповідним позовом до суду звернувся лише 30.09.2021.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду із зазначенням причин, які могли б бути визнані судом поважними для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Вказано, що про порушення своїх прав позивач дізнався 26.11.2020 та звернувся до суду з цим позовом 30.09.2021, тому ним пропущено строк звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що причиною пропуску строку звернення стало рішення сесії Полонської районної ради від 25.11.2020 № 5 "Про припинення повноважень заступника голови Полонської районної ради ОСОБА_1 ". Вказав, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору, які виразилися у зверненні в Полонський центр зайнятості з метою отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 відмовлено у задоволенні вказаної заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала, на підставі частини 2 статті 123 КАС України, адже позивачем пропущено строк звернення до суду.
Колегія судді погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин, з огляду на наступне.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до частин першої-третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц, вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що як вихідна допомога, так і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні мають разовий характер.
У постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 Верховний Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Так, предметом даного адміністративного спору є стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входять до структури заробітної плати.
Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Разом із тим, у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 Верховний Суд акцентує увагу на тому, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17.
Отже, строк звернення до суду у даному випаду становить один місяць з дати звільнення позивача.
Про порушення своїх прав позивач знав з часу прийняття рішення сесії Полонської районної ради від 25.11.2020 №5 "Про припинення повноважень заступника голови Полонської районної ради ОСОБА_1 "., про яке, зі слів позивача, він дізнався 26.11.2020. З відповідним позовом до суду звернувся лише 30.09.2021.
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
У постанові від 19.01.2021 у справі №300/1411/19 Верховний Суд зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
У постанові від 24.02.2021 у справі №540/2097/18 Верховний Суд висловив правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску вказаного строку, адже доводи позивача про вжиття заходів досудового врегулювання спору, які виразилися у зверненні в Полонський центр зайнятості з метою отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю, не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення до суду із вказаним позовом до 26.12.2020.
Згідно частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм права і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.