Номер провадження: 33/813/88/22 
Номер справи місцевого суду: 947/28513/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання – Лопотан В.І., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – Гусельщикової Марини Анатоліївни на постанову Київського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (протокол ААБ № 142857 від 30.08.2021 року), –
ВСТАНОВИВ:
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2021 року, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 – Гусельщикова Марина Анатоліївна подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судпостанову Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2021 року по справі № 947/28513/21- скасувати. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст 247 КУпАП.
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 01.02.2022 року,  ОСОБА_1 , не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 47). 
Однак 01.02.2022 року на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – Гусельщикової Марини Анатоліївни надійшла заява, у якій остання просить розгляд апеляційної скарги провести за відсутністю ОСОБА_1 та його представника. 
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та перевірені апеляційним судом, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №142857 від 30.08.2021 року, відповідно до якого 30.08.2021 року о 11:30 год., в м. Одеса по вул. Варненська, біля будинку № 3, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів (а.с. 1);
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2);
-письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , доданих до протоколу (а.с.3-4
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 – Гусельщикова М.А., посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що дорожньо – транспортна пригода трапилась як наслідок грубого порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_2 , п.18.1.ПДР України.
Проте, вказані доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Так, відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Правила Дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України - п.п.1.1.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими - п.п.1.3.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що саме водій транспортного засобу марки «MITSUBISHI», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.
В свою чергу, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.10.2 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.
Отже, доводи апеляційної скарги про недотримання ПДР водієм ОСОБА_2 не спростовують винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП оцінив зібрані у справі докази та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.10.2 ПДР України, оскільки такі докази, які беззаперечно свідчать про наявність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наявні в матеріалах справи. 
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
Будь-які інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – Гусельщикової Марини Анатоліївни є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Гусельщикової Марини Анатоліївни – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (протокол ААБ № 142857 від 30.08.2021 року), - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                                           Т.В. Цюра