ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року	Львів	Справа № 300/1939/21 пров. № А/857/21549/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Носа С. П., 
суддів -                                                            Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.;
за участю секретаря судового засідання   - Максим Х. Б.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну  скаргу   Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  на рішення Івано-Франківського   окружного адміністративного суду від 26 жовтня    2021 року у справі № 300/1939/21 (головуючий суддя Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 05 листопада   2021 року) за позовом ОСОБА_1    до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та  скасування рішень,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2021 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2020 за №004051/0713, №00/4033/0713, №00/4018/0713, №004072/0713, №004055/0713, вимог від 16.01.2021 за №Ф-71029-17 та від 24.03.2021 за №Ф-1673/0713, рішень від 24.03.2021 за №001679/0713 та №001674/0713.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.05.2021 роз`єднав позовні вимоги в адміністративній справі №300/1939/21 та виділив  у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування вимог ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 16.01.2021 за №Ф-71029-17, від 24.03.2021 за №Ф-1673/0713, рішень від 24.03.2021 за №001679/0713 та №001674/0713, та присвоєно вказаній справі інший порядковий номер № 300/2466/21.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що  ГУ ДПС в Івано-Франківській області протиправно, на  переконання позивача, прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначено,  що ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 був платником єдиного податку ІІ групи, а за період з 01.01.2017 по 31.01.2017 - III групи. Звернуто увагу суду на те, що висновки, викладені в акті   від 30.10.2020, є помилковими. Зокрема пояснив, що кредиторська заборгованість ФОП ОСОБА_1 в сумі 16073,81 євро, по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург), яка виникла по контракту №01/09/13 від 01.09.2013 існувала ще станом на 01.11.2014 та контролюючим органом було встановлено наявність вищевказаної кредиторської заборгованості, що підтверджується актом за №1342/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 04.12.2017 року, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважає прийнятими неправомірно, оскільки вони призводять до подвійного оподаткування платника податку.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року позов задоволено.  Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 02.12.2020 за №004051/0713, №00/4033/0713, №00/4018/0713, №004072/0713 та №004055/0713.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, відповідачем  - Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області було подано апеляційну скаргу,  в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення податковим органом винесено правомірно. Зазначено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача контролюючим органом встановлено факти порушення чинного законодавства України, а саме: заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 27.12.2019 в сумі 62330,52 грн., не сплата до бюджету військового збору з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 5464,21 грн, неподання документів до перевірки в повному обсязі. Звернуто  увагу суду, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2017 по 27.12.2019 встановлено заниження суми чистого доходу в розмірі 346280,64 грн. Додатково вказав, що позивачем не включено до доходу суму кредиторської заборгованості за якою минув строк позовної давності в розмірі 13417,31 євро, що в еквіваленті становить 346280,64 грн.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Проте, 15 квітня 2022 року не вдалося встановити з`єднання із господарським судом Івано-Франківської області по системі відеоконференцзвязку, у зв`язку із чим суд ухвалив продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні без участі сторін. При прийнятті такого рішення колегією суддів враховано, що в справі достатньо матеріалів та письмових доказів для прийняття рішення, а позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, де висловлено позицію та аргументи щодо відхилення такої в повному обсязі.
Відтак, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу,  суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, на підставі направлень на перевірку від 16.10.2020 за №54 та №55 виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області та наказу відповідача від 16.10.2020 за №1219, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 30.10.2020 року.
Вказаним актом перевірки встановлено порушення: 1) п.п. 49.18.2 п.п. 49.18.5 п.49.18 ст. 49, п.177.11 ст.177, п.296 ст. 296 розділу IV Податкового кодексу України; 2) п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України; 3) п.п. 2 п.4.5 розділу IV Інструкції про порядок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 за №455; 4) ч.4 ст.4, ч.2 ст.7, ч.6 ст8, п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , в результаті чого донараховано єдиного внеску в розмірі 69125,02 грн за 2019 рік; 5) пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.п.1.3, п.п.1.4, п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого недоутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 5464,21 за 2019 рік; 6) п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, документи до перевірки надано не в повному обсязі.
Не погоджуючись із встановленими порушеннями ОСОБА_1 16.11.2020 подав заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 30.10.2020 року.
За наслідками розгляду вказаного заперечення, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області висновок акта документальної позапланової виїзної перевірки  від 30.10.2020 викладено наступній редакції: 1) порушення п.п. 49.18.2 п.п. 49.18.5 п.49.18 ст. 49, п.177.11 ст.177, п.296.3 ст. 296 розділу IV Податкового кодексу України; 2) порушено п.295.1 ст. 295 Податкового кодексу України; 3) порушення п.п.2 п.4.5 розділу IV Інструкції про порядок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 за №455; 4) порушення ч.4 ст.4, ч.2 ч.5 ст.7, ч.6 ст8, ч.3 п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , в результаті чого донараховано єдиного внеску в розмірі 69125,02 грн за 2019 рік; 5) порушення пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.п.1.3, п.п.1.4, п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого недоутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 5464,21 за 2019 рік; 6) порушено вимоги п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, документи до перевірки надано не в повному обсязі; 7) порушення п.177.1 п.177.2 ст.177, п.п.164.2.17 п.п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 27.12.2019 в сумі 62330,52 грн. за 2019 рік.
Також встановлено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі акта перевірки за №140/04-19-07-13/ НОМЕР_1 від 30.10.2020 винесено податкові повідомлення-рішення від 02.12.2020 за №004051/0713, №00/4033/0713, №00/4018/0713, №004072/0713, №004055/0713. Так, рішенням за №004051/0713 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 6830,26 гривень, в тому числі: за податковими зобов`язаннями в сумі 5464,21 гривень і штрафними санкціями 1366,05 гривень, а рішенням за №004072/0713 - за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 77913,15 гривень, в тому числі: за податковими зобов`язаннями в сумі 62330,52 гривень і штрафними санкціями 15582,63 гривень, також рішеннями за №00/4033/0713, №00/4018/0713 та №004055/0713 - за платежами єдиний податок з фізичних осіб, податок з доходів фізичних осіб та адміністративні штрафи та інші санкції застосовано штрафні санкції в розмірі 340 гривень, 340 гривень та 1020 гривень відповідно.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Господарська діяльність відповідно до п. 14.1.36. ст. 14 ПК України це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Суми, відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів.
Згідно з п. 137.10 ст. 137 ПК України, суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.
Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Як вбачається з дослідженої судом в якості належного письмового доказу копії доповнення від 22.12.2014 за №22/12-2 до контракту за №01/09/13 від 01.09.2013 строк позовної давності по даному контракту складає 10 років.
Суд зазначає, що главою 1 розділу XIV ПКУ встановлено правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до п.291.4 ст. 291 ПК України (в редакції чинній ) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі серед інших групи платників єдиного податку: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.
Згідно з п. 292.1 ст. 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Встановлено, що  ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 по 31.12.2016 здійснював господарську діяльність та був платником єдиного податку ІІ групи. 
Крім цього, як вбачається з акту від 04.12.2017, контролюючим органом встановлено, що станом на 01.11.2014 кредиторська заборгованість позивача  становить 19970,99 євро, по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург), яка виникла по контракту №01/09/13 від 01.09.2013 року. На кінець періоду, охопленого перевіркою, станом на 31.11.2017 обліковується заборгованість в сумі 16073,81 євро, по розрахунках з цим же нерезидентом, по цьому ж контракту.
Суд приймає до уваги, що в акті від 30.10.2020 відповідачем вказано, що станом на 01.01.2017 кредиторська заборгованість позивача становить 16073,81 євро, по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург), яка виникла по контракту №01/09/13 від 01.09.2013 та станом на 27.12.2019 обліковується в сумі 13417,31 євро, що в еквіваленті становить 346280,64 грн. Одночасно судом встановлено, що розбіжності між даними податкового обліку ФОП ОСОБА_1 та даними перевірки, за винятком податкового періоду 2019 року, відсутні, а як слідує з пояснень як позивача, так і відповідача розбіжність 2019 року зумовлена віднесенням податковим органом кредиторської заборгованості, як безповоротної фінансової допомоги.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що кредиторська заборгованість позивача по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург) по контракту №01/09/13 від 01.09.2013, станом на 01.11.2014 вже існувала, у період коли ОСОБА_1 був платником ІІ групи платників єдиного податку.
Суд констатує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, у період виникнення кредиторської заборгованості по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург), яка виникла по контракту №01/09/13 від 01.09.2013, був платником ІІ групи платників єдиного податку. Таким чином вказана заборгованість оподаткована позивачем, як дохід по єдиному податку. Відтак у випадку застосування до позивача фінансових санкцій, визначених оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями буде мати місце подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.
Згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Згідно з п. 44.4 ст. 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що платник податків зобов`язаний забезпечити зберігання податкових документів, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності.
Як вже зазначено судом вище, позивачем 13.02.2015 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за 2014 рік, якою оподатковано кредиторську заборгованість по розрахунках з нерезидентом TVR LUX SARL IMPORT-EXPORT (Люксембург). Таким чином позивач зобов`язаний був забезпечити зберігання документів, визначений ст. 44 ПК України, протягом не менш як 1095 днів з дня подання вказаної декларації.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про   задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу    Головного управління ДПС в Івано-Франківській області  - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського   окружного адміністративного суду від 26 жовтня    2021 року у справі № 300/1939/21  - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.