ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 лютого 2022 року                                                                м. Чернівці
справа № 725/4115/20
Провадження №22-з/822/12/22
                                                               
Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Литвинюк І.М.,
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б., 
секретар – Тодоряк Г.Д.
учасники справи:
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідачі - ОСОБА_3 , Житлово-будівельний кооператив «Буковинський, 25», 
третя особа – Чернівецька міська рада,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про стягнення суми судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Житлово-будівельного кооперативу «Буковинський, 25», третя особа на стороні позивачів – Чернівецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідачів привести незаконне будівництво у відповідність до норм закону та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Житлово-будівельного кооперативу «Буковинський, 25», третя особа – Чернівецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідачів привести незаконне будівництво у відповідність до норм закону.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто судові витрати у розмірі 15 000 грн. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто судові витрати у розмірі 25 801 грн.
Не погодившись з вказаними рішенням суду першої інстанції, представники позивачів  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишено без задоволення. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2021 року залишено без змін.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діють ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2021 року задоволено частково.
Додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2021 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі по 14 000 грн з кожного.
31 січня 2022 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення суми судових витрат, в якому він просить стягнути солідарно з позивачів суму судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які поніс відповідач ОСОБА_3 у зв`язку з розглядом справи в Чернівецькому апеляційному суді, в розмірі 7 319, 50 грн. 
Представники позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до суду клопотання про покладання витрат на правову допомогу в апеляційному суді на відповідача та/або зменшення розміру заявлених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката. 
Обговоривши доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання про стягнення суми судових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі№904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Бабічуком Д.Д. на підтвердження наданих послуг відповідачу ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції подано акт про надання правової допомоги від 11 лютого 2022 року відповідно до договору про надання правової допомоги №62-10/2020 від 28 жовтня 2020 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги. 
Як вбачається з акту про надання правової допомоги від 11 лютого 2022 року, адвокатом Бабічуком Д.Д. надано Курило О.В. правничу допомогу (ознайомлення з матеріалами цивільної справи, аналіз рішення суду та апеляційної скарги, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, складання заяв, клопотань, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судді). Вартість наданої правничої допомоги становить 7 319,50 грн.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Проте розмір таких витрат є завищеним.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Також колегія суддів враховує, що позиції позивачів та відповідача не змінювалися. Аргументи представника відповідача ОСОБА_4 , викладені в відзиві на апеляційну скаргу та у відзиві на позовну заяву, є фактично тотожними. 
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 319,50 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з   ОСОБА_8 та  ОСОБА_9  на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу по 1 500 грн з кожного. 

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про стягнення суми судових витрат задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_10 та  ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції по 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 25 лютого 2022 року.

Головуючий                                         І.М. Литвинюк
Судді:                                                        Н.К. Височанська

                                                                       І.Б. Перепелюк