ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/16898/21	
(суддя Віхрова В.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №160/16898/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 20 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з яким просить:
- визнати бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 21910427, місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, в частині нездійснення 12 травня 2013 року нарахування пенсії ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , із застосуванням пільгового обчислення стажу працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі в період часу з 05 червня 1981 року по 25 липня 1988 року;
- зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 21910427, місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , з 12 травня 2013 року із застосуванням пільгового обчислення стажу працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі в період часу з 05 червня 1981 року по 25 липня 1988 року, та виплатити ОСОБА_1 різницю між розміром перерахованої пенсії та отриманими ним сумами пенсії за весь минулий час з 12 травня 2013 року до даного часу.           
Позов обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно не здійснив позивачу з 12.05.2013 року виплату пенсії обраховану із застосуванням пільгового обчислення стажу як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі в період часу з 05.06.1981 року по 25.07.1988 року.           
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
          Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача не було підстав для перерахунку пенсії з 2013 року, оскільки ч.4 ст. 45 Закону №1058 визначено інші строки для перерахунку пенсії. Періоди з 05.05.1987 року по 24.09.1987 року та з 08.10.1987 року по 25.07.1988 року наразі не підлягають зарахуванню у пільговому обчисленні, оскільки не підтверджені належними доказами, як періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі або місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, що впливають на правильність її вирішення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивачу 12.05.2013 року призначено пенсію за віком.
10.08.2020 року позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії за віком.
10.08.2020 року відділом з питань перерахунків пенсій №19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом за №15300-16321/М-03/8-0400/20, в якому зазначено, що після звернення 12.03.2019 року та надання позивачем додаткових документів (копії трудового свідоцтва про навчання), проведено перерахунок пенсії. Період роботи з 05.06.1984 року по 04.06.1987 року враховано в пільговому обчисленні.
08.07.2021 року позивач звернувся із заявою в якій просив відповідача в добровільному порядку провести перерахунок його пенсії з 12.05.2013 року по 01.03.2019 року в пільговому обчисленні та виплатити позивачу різницю між нарахованою та виплаченою сумами пенсії (а.с.18-19).
10.08.2021 року відділом розгляду звернень Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом за №27089-23258/М-01/8-0400/21, в якому зазначено, що детальне роз`яснення щодо пільгового обчислення пенсії було надано листом за №15300-16321/М-03/8-0400/20 від 10.08.2020 року (ас.с.20).
В свою чергу, як вбачається з листа №15300-16321/М-03/8-0400/20 від 10.08.2020 року позивачу роз`яснено, що обрахунок пенсії із застосуванням пільгового обчислення стажу як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі може бути здійснено за умови, того, що такий працівник укладав письмовий трудовий договір у цих районах (а.с.21-22).
Правомірність дій відповідача щодо не здійснення позивачу обрахунку його пенсії з 12.05.2013 року із застосуванням пільгового обчислення стажу як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі у період з 05.06.1981 року по 25.07.1988 року є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Частиною 1  ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що відповідно до цього  Закону  за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV  (надалі також    -  Закон України №1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»  встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, яка Україною підписана, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.
Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 року, дозволено обчислювати стаж за нормами  Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19.02.1993 року, яким дозволено застосовувати пільгу про обчислення стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору, тим самим на рівні міжнародних угод, укладених між Україною та Росією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов`язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.
Відповідно до п.5  розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом «д» ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року (далі - Указ) працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при численні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.
Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 року № 1908-VII передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.          З аналізу вищезазначених норм вбачається, що пільги щодо обчислення стажу, передбачені статтею 5 Указу, а саме зараховування одного року роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи надавалися виключно особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та укладали трудові договори про роботу в цих районах терміном на п`ять, а в подальшому три роки.
Згідно з відомостями, що містяться в трудових книжках ОСОБА_1 , позивач з 05.06.1981 року по 04.05.1987 року працював в СМП-1 треста «Укртюмендорстрой» в районі Крайньої Півночі; з 05.05.1987 року по 24.09.1987 року в тресті «Холмогортрубопроводстрой»; з 08.10.1987 року по 25.07.1988 року в СУ «Укртрубопроводстрой» (а.с.10-11).
При цьому, у трудовій книжці позивача міститься запис №19 згідно з яким з позивачем укладено трудовий договір з 05.06.1984 року по 04.06.1987 року (а.с.11).
          Тобто, згідно з записами трудової книжки в період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з ним було укладено лише один трудовий договір з  05.06.1984 року по 04.06.1987 року, а тому цей період має бути врахований позивачу в пільговому розрахунку.            Записи трудової книжки позивача не містять інформації про те, що у період роботи з 05.06.1981 року по 04.05.1987 року коли він працював в СМП-1 треста «Укртюмендорстрой» з позивачем укладався трудовий договір, як того вимагає стаття 5 Указу.
          Зазначення в особовій картці №578  « 05.06.1981 - договір укладено» (а.с.14 зворот) не є доказом того, що з позивачем укладався трудовий договір в розумінні положень статті 5 Указу, оскільки трудова книжка позивача таких відомостей не містить, копії такого договору позивачем не надано, а особова картка №578 не є документом (довідкою), що несе інформацію про укладення з позивачем трудового договору строком на п`ять або три роки в районах Крайньої Півночі.
          Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що період роботи позивача з 05.06.1981 року по 04.05.1987 року в СМП-1 треста «Укртюмендорстрой» становить більше п`яти років, що додатково свідчить про те, що в цей період позивач не міг працювати за трудовим договором, строк якого становив би п`ять або три роки.
          При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що у відповідача не було підстав і для зарахування періодів роботи позивача з 05.05.1987 року по 24.09.1987 року та з 08.10.1987 року по 25.07.1988 року в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні, а саме одного року роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи, оскільки трудова книжка не містить відомостей про укладення з позивачем у цей період трудового договору та позивачем не надавалися відповідачу трудові договори за ці періоди у разі їх укладання.
           Суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутність доказів укладення з позивачем трудових договорів у період його роботи в районах Крайньої Півночі не нівелює його стажу роботи у ці періоди та не позбавляє його інших пільг як особи, яка працювала у цих районах, а лише не обмежує розповсюдження на спірні відносини пільги визначеної статтею 5 Указу.
          Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині нездійснення 12 травня 2013 року нарахування йому пенсії із застосуванням пільгового обчислення його стажу як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі певний період часу, суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок призначеної пенсії здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, а тому враховуючи те, що звернення позивача з заявою до відповідача та додаткове надання документів відбулось - 12.03.2019 року відповідач обґрунтовано здійснив з 01.03.2019 року йому такий перерахунок.
           На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №160/16898/21 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 17 березня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов