П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3511/21	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 26.07.2021р., м. Миколаїв

         П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:      Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Западен" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Западен"  до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 06.04.2021 №15,

В С Т А Н О В И В:
20.05.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Западен"  звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 06.04.2021 року №15, якою до товариства застосовано штраф у розмірі 30 000,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Западен" подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі. 
Апелянт посилався на неправомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу з огляду на недоведеність факту реалізації товариством харчових продуктів або кормів, маркування яких не відповідає законодавству.
Також апелянт вказував на недопустимість та неналежність поданих відповідачем доказів, у зв`язку з чим вважав, що суд першої інстанції не мав їх приймати до уваги.
На підстав викладеного апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2021 начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області прийнято наказ №471 «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ "Западен" за зверненням гр. ОСОБА_1 від 09.03.2021р. №СЗ-17/244/21.
16.03.2021 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 11.03.2021 року було проведено позаплановий захід державного контролю (інспектування) стосовно додержання оператором ринку вимог законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин на потужностях оператора ринку ТОВ "Западен" за адресою: 31200, Хмельницька область, м.Волочиськ, вул. Незалежності, 5.
За результатами проведеної перевірки складено акт №14, у якому зазначено про встановлення ряду порушень, зокрема:
- здійснення обігу харчових продуктів з порушенням маркування (немарковані, без дати виробництва, без надання інформації про алергени, кисло-молочні та тверді сири без інформації про харчовий продукт, відсутні документи які гарантують безпечність на весь асортимент продукції яка реалізується), що є порушення ч. 1, 2 статті 37 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»; ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів»;
- здійснення реалізації харчових  продуктів, які немарковані, без дати виробництва, кисло-молоні та тверді сири без інформації про харчовий продукт, відсутні документи які гарантують безпечність на весь асортимент продукції яка реалізується, що порушенням ст. 4, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції»;
16.03.2021 року відповідачем видано припис №3 про усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, яким визначено позивачу в строк до 01.04.2021 року надати інформацію про виконання цього припису.
06.04.2021 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області прийнято постанову №15, якою на підставі статей 65, 66 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", на позивача накладений штраф у розмірі 30 000,00 грн. У постанові зазначено, що станом на 16.03.2021 року оператором ринку здійснюється реалізація харчових продуктів або кормів, маркування яких не відповідає законодавству.
Не погодившись з вказаною по становою, ТОВ "Западен" оскаржило її до суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем порядку проведення позапланового заходу. Також суд погодився з правовою позицією відповідача, що недотримання принципів та вимог до безпечності та якості харчових продуктів, зокрема, гігієнічних вимог до виробництва та/або обігу харчових продуктів, порушує права людини (споживача) на безпеку їх здоров`я і життя, і може завдати шкоди. З огляду на встановлення в ході проведення перевірки порушення реалізації харчових продуктів або кормів, маркування яких не відповідає законодавству, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скасування.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин» компетентний орган у сфері державного контролю, зокрема,  організовує та здійснює державний контроль, у тому числі на державному кордоні України.
Пунктом 20 частини 1 статті 1 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин» визначено, що компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини. 
В свою чергу, пунктом 9 частини 1 статті 1 цього Закону передбачено, що державний контроль - діяльність компетентного органу, його територіальних органів, державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, помічників державного ветеринарного інспектора та уповноважених осіб, що здійснюється з метою перевірки відповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин, а також усунення наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення відповідних вимог.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 667 від 02 вересня 2015 року (далі - Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Для виконання покладених завдань Держпродспоживслужба має право в установленому порядку,  здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону; вимагати відповідно до закону від суб`єктів господарювання усунення виявлених порушень; вживати у межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності відповідно до закону;
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Відповідно до пункту4  Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 року № 209, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у галузі ветеринарної медицини та безпечності харчових продуктів: забезпечує здійснення державного ветеринарно-санітарного нагляду (контролю), державного контролю за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, крім випадків державного контролю вантажів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України; здійснює державний нагляд (контроль) за: дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, крім випадків державного контролю вантажів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України; діяльністю суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, перевезення, зберігання, реалізацію органічної продукції (сировини).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що територіальні органи Держпродспоживслужби у межах своїх повноважень проводять перевірки дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин.
Загальні принципи надання та вимоги до інформації про харчові продукти, що надається споживачам, зокрема щодо маркування харчових продуктів, а також обов`язки операторів ринку харчових продуктів з доведення цієї інформації до інших операторів ринку харчових продуктів та до споживачів, встановлюється Законом України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів».
Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що  маркування - слова, описи, знаки для товарів і послуг (торговельні марки), графічні зображення або символи, що стосуються харчових продуктів, які розміщуються на будь-якій упаковці, етикетці (стікері), кольєретці, а за відсутності упаковки, у документі або повідомленні, що супроводжують харчовий продукт або посилаються на нього.
Статтею 4 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» передбачено, що будь-який харчовий продукт, призначений для кінцевого споживача або закладу громадського харчування, має супроводжуватися інформацією про харчовий продукт відповідно до вимог цього Закону. Інформація про харчовий продукт має бути точною, достовірною та зрозумілою для споживача.
Згідно ст. 5зазначеного вище Закону  оператор ринку харчових продуктів, відповідальний за інформацію про харчовий продукт, зобов`язаний забезпечити наявність і точність інформації про харчовий продукт відповідно до цього Закону.  Оператори ринку харчових продуктів, які не є відповідальними за інформацію про харчовий продукт, не мають права здійснювати обіг харчових продуктів, щодо яких вони мають інформацію, що ці харчові продукти не відповідають законодавству щодо надання інформації про харчові продукти.
З урахуванням положень частин першої - третьої цієї статті оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити дотримання вимог законодавства щодо надання інформації про харчові продукти, дія якого поширюється на їхню діяльність, а також перевіряти дотримання цих вимог.
Оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити, щоб інформація про нефасовані харчові продукти, призначені для кінцевого споживача або для постачання закладам громадського харчування, була передана операторам ринку харчових продуктів, які їх отримують, щоб забезпечити надання кінцевому споживачеві обов`язкової інформації про харчові продукти.
Оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити наявність обов`язкової інформації про харчові продукти відповідно до статей 6 та 7 цього Закону на упаковці харчових продуктів або на прикріплених до них етикетках, або у супровідних документах з гарантією того, що такі документи або супроводжують відповідні харчові продукти, або надаються (надсилаються) до моменту доставки (передачі), або надаються одночасно з доставкою (передачею) харчового продукту, якщо:
Згідно п. 44 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» під час встановлення небезпечності харчового продукту враховуються, зокрема, інформація про харчовий продукт, надана споживачеві, зокрема шляхом зазначення у маркуванні, та інша загальнодоступна споживачеві інформація про уникнення негативних для здоров`я наслідків, пов`язаних з харчовим продуктом чи категорією харчових продуктів.
Статтею 20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що оператори ринку відповідають за виконання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів у межах діяльності, яку вони здійснюють. Оператор ринку, що здійснює роздрібну торгівлю або розповсюдження харчових продуктів і не здійснює при цьому пакування або маркування або іншим чином не впливає на безпечність та цілісність харчових продуктів, у межах своєї діяльності ініціює процедури вилучення з обігу продуктів, що не відповідають параметрам безпечності. Такий оператор ринку повинен сприяти забезпеченню безпечності харчових продуктів, передавати інформацію, необхідну для забезпечення простежуваності харчових продуктів та будь-яких речовин, що використовуються для виробництва харчових продуктів, на вимогу відповідних осіб, а також співпрацювати з операторами ринку та/або компетентним органом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема, продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо мови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, яка має при цьому повідомлятися.
Згідно п. 22 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин» оператори ринку несуть відповідальність за такі правопорушення, зокрема, як реалізація харчових продуктів, кормів, побічних продуктів тваринного походження, продуктів оброблення, переробки побічних продуктів тваринного походження, біологічних продуктів, репродуктивного матеріалу або ветеринарних препаратів, маркування яких не відповідає законодавству, якщо це не створює загрози для життя та/або здоров`я людини або тварини. Допущення вказаного порушення  тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.
У зв`язку з виявленням в ході проведення інспектування порушення, зокрема,  порядку реалізації харчових продуктів, маркування яких не відповідає законодавству, на ТОВ «Западен» було накладено штраф у розмірі 30    000 грн.
Не погоджуючись з виявленим порушенням, позивач вказував на те, що посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби не доведено факту реалізації продукції, яка не відповідає вимогам чинного законодавства.
Слід зазначити, що відповідно до п. 51 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» обіг - реалізація та/або зберігання харчових продуктів для цілей реалізації, включаючи пропонування до реалізації та/або іншої форми передачі, реалізації, розповсюдження або будь-яку іншу форму передачі незалежно від її здійснення на платній чи безоплатній основі. Дії, пов`язані з направленням на переробку (зміну призначеного використання), вилучення та/або відкликання, та/або утилізацію харчових продуктів, не вважаються обігом
Згідно п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» реалізація – це діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг).
Як встановлено в ході розгляду справи, в даному випадку проводилось інспектування суб`єкта господарської діяльності – ТОВ «Западен» за місцем здійснення діяльності – в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м. Волочиськ, вул. Незалежності, 5. При цьому, видом діяльності ТОВ «Западен» за КВЕД є роздрібна торгівля м`ясом та м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (основний) (код КВЕД 47.22).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданого відеозапису проведення інспектування, продукцію, маркування якої не відповідає законодавству, було виявлено за місцем здійснення діяльності позивача, а саме в магазині «Твої улюблені» в м. Волочиськ, вул. Незалежності, 5, де і здійснюється її реалізація.
Таким чином, посилання позивача на відсутність факту реалізації продукції є, на думку колегії суддів, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що згідно положення ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа, усунення порушень, виявлених під час здійснення нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються. З огляду на викладене позивач вважав, що прийнята постанова про накладення штрафу є неправомірною.
Стосовно вказаних тверджень позивача колегія суддів зазначає наступне:
Статтею 11 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" визначено, що під час здійснення заходів державного контролю державні інспектори та державні ветеринарні інспектори мають право, зокрема: здійснювати інспектування потужностей, випробувальних лабораторій, що розміщуються на потужностях і пов`язані з виробництвом та/або обігом харчових продуктів та/або кормів; перевіряти документи щодо дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин і отримувати їх копії; видавати приписи щодо усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин.
Частиною 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
В свою чергу, ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на застосуванні якої наполягає позивач, передбачає, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Однак, оскаржувана постанови про накладення штрафу прийнята Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області за порушення позивачем вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги щодо безпечності та якості харчових продуктів", відповідальність за що передбачена ст. 65 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", а не у зв`язку з невиконанням апелянтом приписів про усунення виявлених порушень.
Постанова про накладення штрафу та припис про усунення порушень за своєю правовою природою є різними актами, які виносяться органами контролю і застосовуються в конкретно визначених випадках, передбачених Законом України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин» (далі – Закон № 2042).
В свою чергу, до позивача застосована адміністративно-господарська відповідальність у вигляді штрафу за виявлені порушення під час проведення позапланового заходу контролю (інспектування), в порядку та у спосіб визначені Законом № 2042, який не передбачає звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності у разі виконання ним приписів про усунення порушень, оскільки виконання приписів є самостійним примусовим заходом, який спрямований на недопущення порушення у майбутньому або негайного припинення вчинення правопорушення суб`єктом господарювання та за не виконання цих рішень, встановлена окрема відповідальність положеннями статті 65 Закону № 2042.
Таким чином, доводи апелянта є необґрунтованими, ґрунтуються на помилковому розумінні ним закону та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, товариство стверджувало про порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про харчові продукти та корми, що виразилось у неналежному сповіщенні товариства про розгляд справи.
Згідно ст. 66 Закону №2042-VІІІ справа про порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми (далі - справа) розглядається компетентним органом або його територіальними органами. Від імені зазначених органів розглядати справи мають право головні державні інспектори та головні державні ветеринарні інспектори.
Час і місце розгляду справи повідомляються особі, щодо якої складено протокол, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду. Повідомлення про час і місце розгляду справи вручається особі, щодо якої складено протокол, або її представникові під розписку або надсилається їй рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Повідомлення про час і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою.
Справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2021 року на адресу ТОВ «Западен» головним Державним інспектором Хмельницької області було направлено повідомлення про розгляд справи 06.04.2021 року об 11 год. 00 хв.  
Судом першої інстанції вірно встановлено, що вказане повідомлення отримано позивачем 25.03.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Таким чином, позивач був заздалегідь повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому в даному випадку відповідачем не допущено порушення прав та інтересів товариства.
В поданій апеляційній скарзі товариство посилалось на недопустимість поданих відповідачем доказів, зокрема, рекомендованого повідомлення про вручення та DVD диску, з огляду на те, що такі докази повинні були бути подані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, тоді як були подані не у встановлений судом строк разом із доповненням до відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, на думку апелянта, не повинні були прийматись до розгляду судом.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 73-74 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В свою чергу, згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
В даному випадку в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.05.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд зобов`язав відповідача надати докази повідомлення позивача про розгляд справи при  винесенні оскаржуваної постанови від 06.04.2021 року № 15.
При цьому, статтею 14 КАС України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, який полягає у тому, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Таким чином, надаючи витребувані судом докази відповідач, в першу чергу, діяв у відповідності до вимог процесуального закону та Конституції України, дотримуючись принципу обов`язковості судових рішень.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що докази, долучені до матеріалів справи, були подані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву. При цьому, в ухвалі про відкриття поводження у справі суд встановив п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали для подання відповідачем відзиву на позов та наявних у нього доказів, які стосуються предмету спору. 
Згідно наявного в матеріалах справи поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року отримано відповідачем 08.06.2021 року, а відзив на позовну заяву направлено до  суду засобами поштового зв`язку 18.06.2021 року, що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист з відміткою штампу поштової установи, тобто у встановлений судом строк.
В подальшому, а саме, 24.06.2021 року відповідачем було донаправлено до суду першої інстанції копії іншого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія конверту та відеофіксація заходу державного нагляду контролю.
Враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а також зважаючи на принцип обов`язковості судового рішення, в даному випадку ухвали суду в частині витребування доказів, подання відповідачем доказів 24.06.2021 року, тоді як строк на подання відзиву сплив 23.06.2021 року, не може, на думку колегії суддів, бути підставою для неприйняття до розгляду поданих відповідачем доказів, які безпосередньо стосуються предмету позову.
В свою чергу, згідно ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Статтею  7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" встановлено, що у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. 
Колегія суддів вважає, що сама по собі відсутність оригіналу поданого відеозапису не є підставою для визнання їх неналежними та/або недопустимими доказами, та відповідно, неврахування їх судом під час розгляду даної справи. 
При цьому, колегія суддів враховує те, що ані у позовній заяві, ані у поданій апеляційній скарзі товариством не наведено жодного доводу стосовно безпідставності висновків контролюючого органу щодо неналежного маркування продукції, яка була виявлена в ході проведення заходу державного контролю, що свідчить про визнання позивачем цих обставин. Позивач лише заперечував факт безпосередньої реалізації (продажу) такої продукції у момент проведення перевірки, що, на думку колегії суддів, не може бути підставою для звільнення товариства від відповідальності, враховуючи встановлення факту представлення такої продукції у магазині, де товариство здійснює підприємницьку діяльність з реалізації товарів, тобто встановлення факту  здійснення позивачем, як оператором ринку, обігу такої продукції.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що прийнята Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області постанова від 06.04.2021 року №15 про накладення на ТОВ «Западен» штрафу у розмірі 30 000,00 грн. є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують  та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Западен" залишити без задоволення, а  рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.В. Єщенко