УХВАЛА
Іменем України
 
22 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 750/8641/20
провадження № 51-771ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня
2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року.
Встановлені обставини
14 лютого 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вищевказані рішення місцевого й апеляційного судів в якій, крім іншого, порушує питання про поновлення пропущеного стоку на касаційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2021 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що копію повного тексту оскаржуваного рішення апеляційного суду від 10 листопада 2021 року захисник отримав поштою
15 грудня 2021 року, а тому вважає, що строк на касаційне оскарження для нього спливає 15 березня 2022 року.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення власної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові
від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див. рішення у справі від 3 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41
та рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (Ustimenko
v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47).
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, захисник ОСОБА_4 брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, за наслідком якого 10 листопада 2021 року було постановлено ухвалу. Тому строк на касаційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2021 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 для захисника ОСОБА_4 сплинув 11 лютого 2022 року.
Доводи захисника про те, що оскільки він отримав копію ухвали апеляційного суду
15 грудня 2021 року, а тому, на його думку, з цього часу потрібно відраховувати строк на касаційне оскарження, який закінчується 15 березня 2022 року,
є неприйнятними. Вони суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а саме положенням ч. 2 ст. 426 КПК.
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 у цьому реєстрі було оприлюднено 15 листопада 2021 року.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Проте цього захисником не було зроблено.
Крім того, захисник у касаційній скарзі не навів, які ж об`єктивні обставини перешкодили йому вчасно подати касаційну скаргу протягом майже двох місяців з дня отримання ухвали апеляційного суду 15 грудня 2021 року до 11 лютого
2022 року.
Оскільки посилання захисника на отримання ним 15 грудня 2021 року копії ухвали апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, як на підставу для поновлення йому пропущеного тримісячного строку на касаційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2021 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , Верховний Суд визнав неприйнятним, а інших причин, які би унеможливлювали подання касаційної скарги у строк захисник ОСОБА_4 не навів, тому клопотання останнього слід визнати необгрунтованим та у його задоволенні відмовити.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга подана до касаційного суду з пропуском строку на касаційне оскарження, а суд касаційної інстанції за клопотанням захисника не знайшов підстав для поновлення цього строку, касаційна скарга підлягає поверненню відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2021 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 та повернути йому касаційну скаргу разом із усіма доданими до неї документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_3                                                ОСОБА_2