УХВАЛА

29 грудня 2021 року 
Київ
справа №140/15668/20
адміністративне провадження №К/9901/46155/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу  адвоката Левчук-Микитюк Алли Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 
на рішення  Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року
та постанову  Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року
у справі  №140/15668/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 14 вересня 2020 року № 139-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким його звільнено з посади головного спеціаліста відділу у    Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у    зв`язку iз вчиненням дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2    статті 65 Закону України «Про державну службу»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 05 жовтня 2020 року №160-к «Пpo звільнення ОСОБА_1 », яким днем його звільнення визначено 05 жовтня 2020 року;
- поновити на роботі на посаді головного спеціаліста відділу у Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області;
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2020 року по день винесення cyдoвoгo рішення (час поновлення на роботі);
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року,    у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у частині скасування оскаржуваних наказів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалами Верховного Суду від 02 серпня 2021 року, від 02 вересня 2021 року, від 18 жовтня 2021 року та 15 листопада 2021 року касаційні скарги позивача повернуто заявнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
15 грудня 2021 року скаржником повторно подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої  статті 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою    статті 333 цього Кодексу.
Судом встановлено, що скаржником пропущено строк на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року
та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року.
Разом з тим, у матеріалах касаційного провадження відсутнє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини третьої  статті 332 КАС  касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Перевіривши касаційну скаргу представника позивача, Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки ним не обгрунтовано підстави, на якій подана касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме - пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, відповідно до якого суд не дослідив зібрані у справі докази.
Варто зазначити, що посилання на зазначений пункт частини другої статті 353 КАС України, є прийнятними за умови обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Тобто, доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним. Доведення наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в частині одного з висновків суду не може бути підставою для відкриття касаційного провадження в частині іншого висновку з підстав порушення норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України.
Разом з тим, є безпідставним посилання скаржника на пункт 2 частини 2 статті 353 КАС України, відповідно до якого суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ним не доведено та не обгрунтовано належним чином заявлення таких клопотань та відхилення таких клопотань судами першої та апеляційної інстанції.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої    статті 332 КАС    України    до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених    статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити строк на усунення недоліків касаційної скарги, надавши відповідачу строк тривалістю десять днів з моменту отримання даної ухвали, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції:
- обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви;
- касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 КАС України  підстави (підстав) (пункт 4 частини другої  статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
Керуючись статтями    330,  332 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Левчук-Микитюк Алли Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №140/15668/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди -    залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                 В. Е. Мацедонська
Судді                                                                                                                                                                                                        Н. А. Данилевич
                                                                                                                                                                                                                           О. Р. Радишевська