П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/20783/21
Провадження № 22-ц/4815/609/22

Головуючий у Рівненському міському суді
Рівненської області: суддя Кучина Н.Г.
Час, дата і місце постановлення додаткових рішень суду першої інстанції: 
10 год. 13 хв. 11 січня 2022 року
(вступна та резолютивна частини)
в м. Рівне Рівненської області 
Дата складення повного тексту додаткових рішень: не зазначено.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та ОСОБА_1 на додаткові рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про судові витрати в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
в с т а н о в и в:
       У жовтні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - АТ "Укртелеком") з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
       Просив стягнути з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 заробітну плату невиплачену при звільненні в розмірі 668, 36 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 02 лютого по 20 липня 2021 в розмірі 28 339, 48 грн.; 90 000 грн. завданої моральної шкоди.
       Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2021 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час відпустки відповідно до наказу № 876 від 13.07.2017 за період роботи з 15.11.2016 по 14.11.2017 в сумі 668,36 грн.
       Стягнуто з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 02.02.2021 по 20.07.2021 в розмірі 8 000 грн.
       Стягнуто з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
       13 грудня 2021 року від позивача через його представника надійшло клопотання про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 гривень.
       Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року заяву представника позивача задоволено частково.
       Стягнуто з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3 000 грн. 
       Також згідно з додатковим рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року стягнуто з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 148 грн.
       На додаткові рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягали в порушення норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, а також неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. 
       На обґрунтування наявності допущених судом помилок зазначалось, що суд був зобов`язаний відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення на його користь судових витрат на оплату послуг адвоката, оскільки перелік та види робіт, які були фактично виконані адвокатом, не передбачені договором про надання правової допомоги від 25.09.2021.
       Вказувалось, що розгляд позовної заяви проведено судом першої інстанції у спрощеному позовному провадженні в два судові засідання, однак представник позивача участі у них не брав. 
       Крім того, не надано жодних документів, які б свідчили про надання такої правової допомоги.
       З наведених спонукань просить додаткові рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про судові витрати в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до АТ "Укртелеком" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
       Позивач у поданій апеляційній скарзі не погоджується із додатковими рішеннями, оскільки вважає, що викладені у них висновки не відповідають обставинам справи.
       Вважає, що стягнені на його користь витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3 000 грн. не відповідають складності справи, принципу співмірності, розумності їхнього розміру.
       Також, на його думку, місцевим судом не враховано, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, та не поклав на відповідача судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. 
       Зазначав про необхідність стягнення компенсації за відрив від звичайних занять з відповідача пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
       З викладених мотивів просив додаткові рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року змінити: стягнути з АТ "Укртелеком" в дохід держави судовий змір в розмірі 1 816 грн.; стягнути з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн.; стягнути з АТ "Укртелеком" 619 грн. компенсації за відрив від звичайних занять. Також просив стягнути з АТ "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 судові витрати, витрати на оплату професійної правничої допомоги, компенсацію за відрив від звичайних занять пов`язаних з розглядом даної апеляційної скарги. 
       У поданому відзиві відповідач, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, просив залишити її без задоволення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.
       Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 березня 2022 року апеляційну скаргу ПАТ "Укртелеком" задоволено частково, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінено та зменшено його розмір із 8 000 грн. до 1 000 грн..        В решті рішення суду першої інстанції (про стягнення 668,36 грн. невиплаченого заробітку за час відпустки та 1 000 грн. моральної шкоди) залишено без змін.
       Тому, враховуючи, що постановою апеляційного суду змінено основне рішення суду першої інстанції, а додаткові рішення є невід`ємною частиною основного, тому апеляційні скарги сторін в справі на них підлягають розгляду з врахуванням таких змін. 
       Крім іншого, за результатами розгляду зазначених апеляційних скарг належить здійснити перерозподіл судових витрат в справі та вирішити питання про відшкодування позивачу понесених за перегляд справи апеляційним судом витрат на правничу допомогу та компенсації за відрив від звичайних занять. 
       Перевіряючи законність та обґрунтованість додаткового рішення суду попередньої інстанції щодо розподілу судового збору, колегія апеляційного суду виходить з такого. 
       Відповідно до пп. 1 п. 1 та , ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. "
       За подання позову ціною 119 007,84 грн. позивачем в порядку виконання вимог міського суду про залишення позову без руху було сплачено 1 816 грн. судового збору, тобто як вказав суд - 908 грн. за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 908 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. 
       Однак визначено суму судового збору хибно, адже відповідно до п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається загальною сумою всіх майнових вимог. 
       Відшкодування моральної шкоди визначалось сумою грошових коштів, тому заявлена позовна вимога є майновою. 
       Тому за подання позову ОСОБА_1 підлягало справлянню 1 183,39 грн. ((28339,48+90000) х1%), а саме за вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. За пред`явлення вимоги про стягнення заробітної плати останній звільнений на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", що враховано міським судом. 
       Оскільки судом позов задоволено частково - з 119 007,84 грн. лише 9 668,36 грн., тому з відповідача на користь позивача належало стягнути пропорційно до задоволених вимог про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди 89,49 грн. судового збору (9000?119007,84х1183,39). 
       Разом з тим, на користь держави з відповідача необхідно було стягнути 6,68 грн. за задоволену вимогу про стягнення заробітної плати, адже позивач має пільги щодо сплати судового збору в цій частині (668,36?119007,84х1190,08). 
       При цьому обчислювати судовий збір за вимогу про стягнення заробітної плати необхідно від загальної ставки судового збору без урахування пільг позивача, тобто шляхом множення усієї ціни позову на 1%. 
       За подання апеляційної скарги з вимогами щодо повної відмови в задоволенні позову відповідач мав сплатити судовий збір пропорційно до оспорюваних сум.        
       Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
        Пунктом п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору у розмірі 150% від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
       Тобто відповідачу належало сплатити 145,02 грн. судового збору (9668,36?119007,84х1190,08х150%).
       В результаті перегляду справи апеляційним судом з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення 40,32 грн. судового збору, оскільки з оспорюваних 9 668,36 грн. залишено без задоволення 2 688,36 грн. (2 688,36?9668,36х145,02). 
       Між тим, задля звільнення сторін від обов`язку сплачувати одне одному судовий збір, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати принцип взаємозаліку витрат, що підлягають відшкодуванню.
       Тому відповідач, як сторона на яку покладено більшу суму судового збору, зобов`язується сплатити різницю позивачу. 
       Отже, за результатами вирішення спору судами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49,17 грн. судового збору (89,49-40,32).
       Судовий збір підлягає саме такому обчисленню, позаяк відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України він покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       При частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст.141 ЦПК України).
       Частиною 13 цієї норми закону передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       При цьому 632,61 грн. підлягає поверненню позивачу як надмірно сплачені за пред`явлення позову, а 2 578,98 грн. відповідачу як надмірно сплачені за подання апеляційної скарги. 
       Відповідно до п.1 ч. 1., ч.2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір повертається ухвалою суду в розмірі переплаченої суми за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема, в разі його внесення в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
       Щодо понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, то заявлена до стягнення сума грошових витрат є очевидно завищеною, а тому підлягає зменшенню.
       Згідно з ч.ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Як зазначається в ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
       З матеріалів справи видно, що на підтвердження здійснених представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Троцюком О.С. витрат на професійну правничу допомогу надано: договір № б/н про надання правової допомоги від 25 вересня 2021 року, копію акту виконаних робіт від 10 грудня 2021 року за договором про надання правової допомоги згідно з договором № б/н від 25 вересня 2021 року, у якому вказано, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду даної справи становлять 5 000 грн. та 3 000 грн. гонорар успіху.
       Однак із заявлених 119 007,84 грн. задоволено тільки 2 668,36 грн., тому, зважаючи на принципи пропорційності, до відшкодування підлягають 179,37 грн. витрат на правничу допомогу (2668,36?119007,84х8000).
       Окрім того, при визначенні розміру зазначених витрат апеляційним судом враховується й те, що виконані роботи не потребували багато часу та були не складними для сторони позивача, адже це не перший спір між сторонами з приводу стягнення заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди за тотожних правовідносин.
       Отже, виходячи із критерію обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен становити 100 грн. 
       Щодо вимоги ж про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять, то вона до задоволення не підлягає.
       Статтею 138 ЦПК України врегульовано поняття та порядок розподілу витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду. 
       Так, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
       Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
       Між тим, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. Сторона, яка заявляє до відшкодування такі витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема, їх розмір.
       Проте у поданій заяві до суду попередньої інстанції про стягнення судових витрат такого виду не наведено жодних обґрунтувань і не здійснено відповідних розрахунків. 
       Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу позивача в суді апеляційної інстанції, а також компенсації йому за відрив від звичайних занять за розгляд апеляційних скарг до задоволення не підлягають, позаяк фактично заявлені ним в апеляційному суді вимоги залишені без задоволення. 
       Мотивом для прийняття нової постанови відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
       Апеляційний суд враховував, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
       Керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та ОСОБА_1 задовольнити частково. 
       Додаткові рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року скасувати. 
       Здійснити перерозподіл судових витрат у справі. 
       Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на користь держави судовий збір в розмірі 6 (шість) гривень 68 копійок. 
       Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 49 (сорок дев`ять) гривень 17 копійок судового збору та 100 (сто) гривень витрат, понесених на правничу допомогу в суді першої інстанції. 
       Управлінню Державної казначейської служби України у м. Рівному повернути ОСОБА_1 надміру сплачений при подачі позовної заяви у справі № 569/20783/21 судовий збір відповідно до квитанції № 99 від 26 жовтня 2021 року на рахунок отримувача: UA 458999980313191206000017527, отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міст.тг/22030101, код отримувача 38012494, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) в сумі 632 (шістсот тридцять дві) гривні 61 копійку.
       Управлінню Державної казначейської служби України у м. Рівному повернути Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" надміру сплачений при подачі апеляційної скарги у справі № 569/20783/21 судовий збір відповідно до платіжного доручення № 785 від 27 січня 2022 року на рахунок отримувача: UA618999980313111206080017527, отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міст.тг/22030101, код отримувача 38012494, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) в сумі 2 578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 98 копійок.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 Н.М. Ковальчук

                                                                       С.С. Шимків