Справа № 158/2776/20  Провадження № 22-з/802/2/22 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л. 	
Категорія: 62 	Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року                                                                  місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю. ,
суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як особи, яка не брала участі в справі, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволено частково, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
24 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до Волинського апеляційного суду заяву, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат, а саме щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання щодо судових витрат.
Згідно з ч.4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. 
Оскільки суд не вважав за необхідне викликати в судове засідання учасників справи, розгляд заяви проведено за їх відсутності. 
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення і може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17, від 26 жовтня 2020 року у справі № 755/16935/15-ц.
Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з нормами ч.3 ст. 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, така особа користується процесуальними правами та несе процесуальні обов"язки учасника справи.
Як визначено ч. 2, 8, 13 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона, покликаючись на норми ч.8 ст.141 ЦПК України, вказувала про те, що нею протягом 5 днів після ухвалення судового рішення будуть подані докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Вказаний термін подачі заяви із відповідними доказами ОСОБА_1 дотримала. 
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такого ж висновку дійшла і ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Як встановлено ч.5, ч. 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу.
Інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді представляв ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги від 07.09.2021 року та додаткової угоди № 1 від 07.09.2021 року до вказаного договору. Між сторонами було підписано акт про приймання-передачу наданих послуг від 22 грудня 2021 року. ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 18 000 грн за надання правової допомоги, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру №13 від 23 грудня 2021 року.
Про неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, та значенням справи для сторони ОСОБА_2  не заявляла, хоча, як вбачається з доданих до заяви квитанцій, їй були направлені для ознайомлення копія заяви про розподіл судових витрат та підтверджуючі розмір правової допомоги документи.
З урахуванням вищезазначених обставин апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1  та стягнути з ОСОБА_2 в її користь витрати на правничу допомогу, понесені нею як особою, яка не брала участі у справі, у розмірі 18000 грн, що підтверджені документально.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст додаткової постанови складено 11 січня 2022 року.

       Головуючий

       Судді