Справа № 307/2853/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
16 грудня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.,
за участі секретаря: Кекерчень М.І., 
за участі представника ГУ ПФУ у Закарпатській області – Фурт С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2019 року, головуючий суддя Ніточко В.В., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні, 

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області), звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2019 року заяву задоволено частково. 
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні заяви щодо встановлення факту її перебування на утриманні та задовольнити дану вимогу. Зокрема зазначає, що дохід її чоловіка у чотири рази перевищував її дохід, а отже вона перебувала на його утриманні. Суд помилково послався на те, що вона отримує пенсію та не втратила засобів до існування, оскільки така пенсія не забезпечує достатній рівень життя. 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2020 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2020 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні залишено без розгляду та роз`яснено заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.
На постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2021 року касаційну скаргу задоволено частково. 

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2020 рокускасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволення заяви щодо встановлення факту її перебування на утриманні ОСОБА_4 , то колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Згідно ч.1 ст.91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення в жінки та чоловіка прав подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся  до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Тобто, подружжям є лише особи, які перебувають у зареєстрованому шлюбі. Чоловік і жінка, які перебувають у цивільному шлюбі,вважаються лише сім`єю, але не мають статусу подружжя. 

Шлюб має бути оформлений відповідно до чинного законодавства. Сумісне проживання без укладання шлюбу не дає права на призначення даного виду пенсії. Відповідно до статті З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, факт, який просить встановити заявниця, не може тягти за собою правових наслідків у вигляді можливості переходу заявника на пенсію по втраті годувальника, оскільки заявниця не відноситься до кола осіб , що мають право на отримання такої пенсії.

Отже, якщо шлюб не був зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, права на пенсію в разі втрати годувальника особа, яка звернулась за призначенням пенсії по втраті годувальника, не має.

Крім цього, ст. 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. 

ОСОБА_5 не була на утриманні померлого, і в зв`язку з його смертю не втратила джерело засобів до існування, так як за час їх спільного проживання працювала та отримувала і отримує пенсію.

Керуючись ст.ст. 268, 374,376, ЦПК України, апеляційний суд,      

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 21 рудня 2021 року.

Головуючий 

Судді