Дата документу  Справа № 321/882/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 321/882/21                                 Головуючий в 1 інст. Машкіна Н.В.
Провадження №33/807/182/22                                                Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.2ст.130КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року                                                місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), його захисника - адвоката Ганюкова В.Д., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від17 січня 2022року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб, з позбавленням права керування транспортними засобами строком три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 грн. (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно з постановою суду, 18 червня 2021 року о 21 год. 08 хв. водій ОСОБА_1 в смт. Михайлівка по вул. Маяковського в порушення п.2.5 ПДР України керував автомобілем марки ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.
Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2021 року (справа № 321/177/21, провадження № 3/321/85/2021) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду є незаконною та несправедливою.
Вважає, що висновок суду про його винність є помилковим.
Вказує, що він не керував транспортним засобом, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозаписом. Всі інші докази не спростовують його пояснення та не доводять його вину, відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Посилається на порушення безперервності відео зйомки. Крім того, на відео файлах відсутній доказ руху транспортного засобу.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд послався на пояснення свідка ОСОБА_4 , яка в свою чергу не була допитана безпосередньо судом.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ганюкова В.Д., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №160515 від 18 червня 2021 року;
- в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «Михайлівська БЛ» МРРЗО;
- в письмових поясненнях свідка ОСОБА_4 ;
- відеозаписом на диску DVD+R.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора РПП Гуменяк Ю.О., згідно з яким, під час патрулювання смт.Михайлівка по вул.Маяковського 18 червня 2021 року о 21-08 був зупинений авто ВАЗ 21043 ДНЗ НОМЕР_4 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження освідування у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків водій відмовився. Також було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування. Від надання пояснень та підпису гр. ОСОБА_1 відмовився.
Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
В суді першої інстанції  ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 18 червня 2021 року до нього додому приїхав його знайомий ОСОБА_2 , якому він ремонтував автобус. Через деякий час ОСОБА_2 потрібно було відлучитися, а ОСОБА_1 запропонував йому поїхати на його автомобілі ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_3 , і підвезти його разом з сусідкою до магазину. ОСОБА_2 погодився і, керуючи вказаним автомобілем, привіз ОСОБА_1 разом з сусідкою до магазину «Каприз» по вул. Маяковського. Там, ОСОБА_2 висадив ОСОБА_1 і залишив автомобіль, ключі від якого забрав з собою і пішки пішов у своїх справах. Перебуваючи біля магазину, ОСОБА_1 разом з сусідкою ОСОБА_4 вживали алкоголь. Через деякий час вони сіли в автомобіль, спочатку були на задньому сидінні, після чого сіли на передні сидіння, щоб ввімкнути музику. Проте, автомобілем він не керував. В цей час біля них зупинився поліцейський автомобіль. Працівники поліції запропонували продути алкотест. Він не заперечував, після чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушенні, а потім він пішки пішов додому. Коли він повернувся за автомобілем, то його на місці вже не було. Як з`ясувалося пізніше, автомобіль було доставлено на спеціальний майданчик. Працівники поліції приїхали до нього додому і його матір дала їм другий екземпляр ключів, за допомогою яких вони забрали автомобіль.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, зазначивши, що за кермом автомобіля був його знайомий ОСОБА_2 , який привіз його разом з сусідкою до магазину «Каприз». Потім ОСОБА_2 пішов у своїх справах, а він разом з сусідкою залишились його чекати в автомобілі. Поки чекали, вони вирішили випити. Потім через деякий час під`їхали працівники поліції.
Захисник - адвокат Ганюков В.Д. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, що також підтверджується в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_2 і не спростовується жодним іншим доказом у справі. 
Під час апеляційного розгляду адвокат Ганюков В.Д. підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що диспозиція ст.130 КУпАП полягає у керуванні особою транспортним засобом. Співробітниками поліції невірно визначено водія транспортного засобу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому він не може нести відповідальність за даною статтею. В суді першої інстанції намагались довести, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, було допитано свідків, зокрема ОСОБА_2 , який і керував транспортним засобом та який залишив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в автомобілі, забрав ключі від автомобіля та поїхав у своїх справах. Коли ОСОБА_2 повернувся, вже нікого не було. Наголошував на тому, що працівники поліції під`їхали до стоячого автомобіля, вважаючи, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля та провели з ним процесуальні дії, склали адміністративний протокол та забрали автомобіль. Під час розгляду справи судом не була допитана свідок ОСОБА_4 , а суд послався лише на її письмові пояснення. Свідок ОСОБА_4 повідомила, що підпис в її письмових поясненнях не її. Крім того, пояснення почав відбирати один працівник, а закінчував інший. Вважає, що суд не розібрався в матеріалах справи. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, матеріали справи не містять. Крім того, відеозапис події, наданий працівникам поліції, неповний.
За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом, у них дружні стосунки. Того дня їй необхідно було сходити до магазину, вона вийшла з двору та побачила, що сусід виїжджає з двору. Автобус стояв за двором. Вона зупинила автомобіль та побачила, що за кермом автомобіля був не сусід, останній сидів збоку. За кермом автомобіля був інший чоловік, який їй не відомий. Вони поїхали до магазину, скупились. Чоловік, який був за кермом, сказав, що йому необхідно поїхати у справах та попрохав його почекати. Вони скупились, чекали на нього. Вже було прохолодно, сіли в автомобіль. Посиділи, його довго не було, вони разом з ОСОБА_1 випили трохи і все. Сиділи чекали в автомобілі. До них під`їхали поліцейські і вони потихеньку пішли додому. Письмові пояснення працівникам поліції вона надавала, однак не пам`ятає, які саме вона надавала пояснення. Пояснення складав працівник поліції, а вона підписала. Вона поставила свій підпис, не читаючи пояснення, було вже темно. Працівник поліції присвітив ліхтариком та показав, де ставити підпис. В поясненнях ставила чотири рази підпис.
Вказані пояснення свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони суперечать матеріалам справи, відеозапису події та спростовуються письмовими поясненнями вказаного свідка, які в свою чергу узгоджуються іншими доказами. 
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Доводи  ОСОБА_1  про те, що він не керував транспортним засобом, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами.
Сумнівів в тому, що саме  ОСОБА_1  керував транспортним засобом у суду апеляційної інстанції не виникає. Вказаний факт окрім іншого підтверджується відеозаписом, згідно з яким  ОСОБА_1 перебував на місці водія, на автомобілі на момент приїзду працівників поліції були увімкнені фари. Ні  ОСОБА_1 , ні свідок  ОСОБА_4 того факту, що автомобілем керував  ОСОБА_1 , не заперечували, на будь-яку іншу особу не вказували. Сам ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та не міг встояти на ногах, опирався на автомобіль, хитався та падав, мав порушення мови.
Наявний в матеріалах справи відеозапис події узгоджується з іншими доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені неуповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, як вже було зазначено, належним чином оцінив всі докази наявні в матеріалах справи, які повністю узгоджуються між собою, у тому числі з відеозаписом події.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.
Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами захисника і про те, що долучений до протоколу відеозапис є недопустимим доказом, з огляду на таке.
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено уЗаконі України «Про Національну поліцію»(ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
В свою чергу відеозапис не є єдиним доказом вини  ОСОБА_1 .Вина останнього підтверджується перш за все письмовими доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків, які вони підтвердили в ході судового розгляду.
З матеріалів справи будь-яких порушень з боку працівників поліції не вбачається.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022року, стосовно  ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева