ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 року
м. Харків 
справа № 637/31/21
провадження № 22-ц/ 818/3769/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Єрмолова Є.М.,
УСТАНОВИВ: 
У січня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.12.2017 в розмірі 221022,62 грн та судових витрат.
Позов мотивований тим, що 04 грудня 2017 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.10.2020 має заборгованість у розмірі 221022,62 грн, яка складається з: 198574,60 грн - заборгованість за кредитом (в т.ч. 163490,94 заборгованість за поточним тілом кредита; 35083,66 грн заборгованість за прострочення тілом кредита); 11485,46 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 10962,56 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 0,00 грн – нарахована пеня, 0,00 грн – нараховано комісії.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 04.12.2017 у розмірі 163490,94 грн та судовий збір у розмірі 2453,369 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимогах скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Зазначає, що підписавши анкету-заяву відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує на те, що підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони погодили оплату процентів за користування кредитним коштами, у якому зазначений розмір процентної ставки. Тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В письмових поясненнях ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Банку, наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та за відсотками. Зазначає, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 04.12.2017 року. 28.10.2019 року відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування та підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування. Отже, сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. В Паспорті споживчого кредитування зазначена відсоткова ставка за користування кредитними коштами банку - 37,2% річних (3,1% на місяць), а також наслідки прострочення чи невиконання зобов`язань за договором у т.ч. підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74,4%. При підписанні Паспорту споживчого кредиту, сторонами було узгоджено, що для цієї операції використовується електронний підпис, а саме одноразовий пароль, який надсилається банком на телефон клієнта та повідомленням працівнику Банка у відділенні клієнт підписує Паспорт споживчого кредиту та підтверджує прийняття прав та обов`язків, що було зроблено сторонами. Також зазначає, що строк дії виданої кредитної картки 07/21. В Паспорті споживчого кредитування, який підписано відповідачем вказана відсоткова ставка за користування кредитними коштами банку - 37,4% річних (3,1% на місяць), саме за цією відсотковою ставкою Банком було нарахована суму відсотків в межах строку кредитування у сумі 11485,46 грн. Крім того, відповідно до Паспорту споживчого кредиту зазначені наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, а саме: підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 74,4% також в межах строку кредитування. Звертає увагу суду на те, що з 01.08.2020 року з огляду на економічну доцільність, банком було проведено зниження відсоткових ставок нарахування відсотків як на суму поточного тіла кредиту з 3,1% на 2%, так і на суму простроченого тіла кредиту з 74,4%на 60%. Тобто з 01.08.2020 відсотки нараховувалися за зниженими відсотковими ставками. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні частини тіла (простроченого) кредиту - 35083,66 грн, відсотків (на поточну заборгованість) - 11485,46 грн та прострочених відсотків - 10962,56 грн.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення фактично отриманих та використаних у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з відповідача заборгованості за фактично отримані кошті у розмірі 163490,94 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, а наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача, я тому не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Проте, судова колегія повністю погодитися з зазначеним висновком суду не може.
Судовим розглядом установлено, що 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву та своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язалася зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті, про що свідчить копія анкети-заяви (а.с. 13 оборот).
Також, 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту електронним підписом (а.с. 14-15).
Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 7-10) та виписки (а.с. 82-104), станом на 28.10.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 221022,62 грн, яка складається з: 198574,60 грн - заборгованість за кредитом (в т.ч. 163490,94 заборгованість за поточним тілом кредиту; 35083,66 грн заборгованість за прострочення тілом кредиту ); 11485,46 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 10962,56 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Також позивачем надано копію Витягу з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток (а.с. 17-21) та копію Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 22-67), в яких відсутні відомості від якого числа дана документації та в який проміжок часу вона діяла. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення відсотків, банк посилався на Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем електронним підписом. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Частиною 1 ст. З вказаного Закону визначено, що електронний підпис с одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, шо додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору: одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додасться (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З паспорту споживчого кредиту вбачається, що в розділі «підпис споживача» зазначено: «Підпис споживача: Ядігаров Теймур Фірідун огли Р240931301005636155».
Отже при підписанні Паспорту споживчого кредиту, сторонами було узгоджено, що для цього використовується електронний підпис, а саме: одноразовий пароль (ОТР – пароль), який надсилається Банком на фінансовий телефон Клієнта та повідомленням працівнику Банка у відділенні Клієнт підписує Паспорт споживчого кредиту та підтверджує прийняття прав та обов`язків ним.
Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст.638 ЦК України.
Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, також встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язанні щодо повернення кредиту, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно Паспорту споживчого кредиту відсоткова ставка за користування кредитними коштами банку складає - 37,4% річних (3,1% на місяць); наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, а саме: підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає - 74,4%.
Згідно з наданим Банком розрахунку та письмових пояснень до апеляційної скарги розмір відсотків, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 28.10.2020 складає: 11485,46 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 10962, 56 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за поточним тілом кредиту.
По справі встановлено, що   ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, визнавши факт отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.
Як було зазначено раніше, з представленого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.10.2020 рік у відповідача виникла заборгованість у розмірі 198574,60 грн, яка обрахована зокрема із такої складової як: тіло кредиту (163490,94 грн) та прострочене тіло кредиту (35083,66 грн), пені, комісії та штрафів.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 04.12.2017 року у розмірі 198574,60 грн. 
За таких обставин, апеляційна скарга Криловорї О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог - зміні, скасуванню в частині відмовлених позовних вимог, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 35083,66 грн, відсотками у розмірі 22448,02 грн та судового збору.
Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поточним тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов АТ КБ "ПриватБанк" та апеляційна скарга задоволені на 100%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 3315,34 грн судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви (а.с. 6) та 4973,01 грн судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги (а.с. 220).
Заочне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, також підлягає зміні з ухваленням в цій частині нової постанови.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотків та судового збору.
Ухвалити в цій частині нову постанову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 35083 (тридцять п`ять тисяч вісімдесят три) гривні 66 (шістдесят шість) копійок та відсотків у розмірі 22448 (двадцять дві тисячі чотириста сорок вісім) гривень 02 (дві) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3315 (три тисячі триста п`ятнадцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4973 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні 01 (одну) копійку судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 28 грудня 2021 року.

Головуючий -                                                        О.Ю.Тичкова
Судді -                                                                О.В Маміна
                                                                       Н.П.Пилипчук