УХВАЛА
 
22 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 405/3314//16-к
провадження № 13-14зво22
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 травня 2016 року за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою та наявних у Верховному Суді даних, 6 травня 2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 25 березня 2016 року про  закриття кримінального провадження № 42014120000000035 за відсутністю в  діяннях працівників міліції складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Таке рішення слідчого судді заявник оскаржив в апеляційному порядку. Апеляційний суд Кіровоградської області не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку подання скарги і, керуючись ст. 399 КПК, 24 червня 2016 року повернув її ОСОБА_2 .
Водночас розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, не завершено, наразі провадження здійснюється Володимир-Волинським міським судом Волинської області. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ, Суд, міжнародна судова установа) в остаточному рішенні від 25 листопада 2021 року в справі «Севастьянов проти України» (заяви № 37650/13 і № 55971/13) констатував порушення щодо заявника ст. 3, пунктів 1, 3 ст. 5, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і  основоположних свобод і постановив, що держава-відповідач повинна виплатити йому 15 600 євро у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. За  висновками Суду, тривалість кримінального провадження по суті обвинувачень заявника у вчиненні ряду злочинів є надмірною, останній зазнав жорстокого поводження, а його скарги на дії працівників міліції не було належно розслідувано; крім того, органи державної влади продовжували строк тримання ОСОБА_2 під вартою на підставах, які не можуть вважатися достатніми.
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, ОСОБА_2 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) із заявою про перегляд на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК згаданої ухвали слідчого судді, яку просить скасувати разом із  постановою слідчого прокуратури про закриття провадження. 
Перегляд судових рішень за виключними обставинами здійснюється за правилами глави 34 КПК. У силу п. 5 ч. 2 ст. 462 цього Кодексу, порушуючи питання про таку процедуру, заявник має навести відповідне обґрунтування своїх вимог, у тому числі й щодо предмета перегляду.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій заяві ОСОБА_3 не  вмотивовано в аспекті положень глави 34 КПК тверджень про необхідність скасування в рамках екстраординарної процедури ухвали слідчого судді та  постанови слідчого прокуратури. Процесуальні вимоги заявника сформульовано без урахування повноважень Верховного Суду стосовно предмета перегляду за виключними обставинами, з огляду також на позицію Великої Палати та об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від  5  жовтня  2021  року,  3  лютого  2020  року,  провадження  № 13-66зво20,     51-1836кмо19відповідно).
Крім того, звертаючись до Великої Палати, ОСОБА_3 залишив поза увагою врегульований законодавством порядок виконання рішень ЄСПЛ з питань ефективного розслідування скарг на жорстоке поводження. При цьому заявник не  врахував, що в разі встановлення міжнародною судовою установою незабезпечення державою такого розслідування подальше його проведення є  обов`язковим і належить до компетенції правоохоронних органів згідно з  визначеною законом підслідністю. У контексті цього механізму, статей 1, 9 КПК автор звернення не зазначив доводів про те, що оспорювана ухвала перешкоджає внесенню відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, заявником не додержано положень ст. 462 вказаного Кодексу.
За приписами ч. 3 ст. 464 КПК, до заяви про перегляд судового рішення за  виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
Отже, заяву ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням йому строку для усунення допущених недоліків.
Керуючись статтями 429, 462, 464 КПК, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву  ОСОБА_2 про перегляд ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 травня 2016 року за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу Українизалишити без руху.
Установити ОСОБА_2 строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із  дня отримання копії цієї ухвали.
У разі неусунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя Великої Палати 
Верховного Суду                                                                                               ОСОБА_1 ?єва