ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2022 р.         м.Львів                         Справа №926/1819/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М.Гриців
          О.В.Зварич 
секретар судового засідання          Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Візнюка Миколи Васильовича, б/н від 19.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3620/21, 01-05/3625/21 від 29.10.2021) 
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 вересня 2021 року (суддя Проскурняк О.Г., повний текст рішення складено 27.09.2021, м. Чернівці) 
у справі №926/1819/21
за позовом Виконувача обов`язків керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Чернівецької обласної державної адміністрації, м. Чернівці
до відповідача Фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича, с. Южинець, Чернівецький район, Чернівецька область
про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 201   913,38 грн.

за участю представників учасників процесу:
прокуратура: Грабар В.Б. прокурор відділу (посвідчення №065054від 19.07.2021);
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились; 

ВСТАНОВИВ:
В травні 2021 року на розгляд Господарського суду Чернівецької області від Чернівецької окружної прокуратури, яка діє в інтересах Чернівецької обласної державної адміністрації поступила позовна заява до Приватного підприємця Візнюка Миколи Васильовича про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою водного фонду площею 54,6533 га (кадастровий номер 73225889700:02:002:0232), яка розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) в сумі 403   772,98 грн. 
Дані позовні вимоги мотивовано тим, що 14 березня 2006 року між Кіцманською районною державною адміністрацією та відповідачем, укладено договір оренди землі, згідно якого останньому передано в тимчасове користування земельну ділянку водного фонду, загальною площею 54,6533 га, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіцманського району Чернівецької області. Вказаний договір укладений на 10 років. На даний час дія договору припинена, в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Після закінчення договору оренди, земельна ділянка відповідачем за актом прийому передачі не повернута та використовується по даний час, в зв`язку з чим останній повинен сплатити кошти за її фактичне користування.
26.05.2021 в канцелярію місцевого господарського суду від відповідача поступила заява про застосування строку позовної давності, в якій останній зіславшись на положення ст. ст. 256, 261 ЦУ України вказує, що позивач заявив вимоги, щодо стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю за період з квітня 2016 по березень 2021 рік. Вважає, що такі вимоги можуть бути заявлені тільки в межах строку позовної давності, який встановлено ст. 256 ЦК України. Відповідно, просить на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України при розгляді даної справи застосувати строк позовної давності. (Т-1, а.с.76).
У відзиві на позов відповідач вказує, що розмір земельної ділянки (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232) змінився та з 2018 року становить 54.6531 га. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до листа від 24 лютого 2021 року №10-24-0.9-853/2-21 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на запит Кіцманської місцевої прокуратури повідомлено, що земельна ділянка водного фонду надана в оренду Підгорній Л.Є. Відповідач вказує, що у витягах із технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232), що проведена без дотримання Порядку нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів), який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22 серпня 2013 року, а також, що у витягах із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в період з 2016 по 08 листопада 2019 роки цільове призначення зазначено кодом 2.7- для риборозведення та сінокосіння, який відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23 липня 2010 року, застосовується для земельних ділянок з цільовим призначенням - для іншої житлової забудови.
08.06.2021 прокурором подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній погоджується, щодо застосування строків позовної давності, відповідно здійснено перерахунок безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою водного фонду (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232) до суми 206   119,81 грн. (Т-1, а.с.113-115).
02.08.2021 в канцелярію суду від позивача поступила заява про уточнення позовних вимог, в якій прокурор вказує, що факт належності Підгорній Л.Є. на праві власності нежитлової будівлі рибниці літ. А-І, аг. площею 21.10 кв. м., яка розташована на земельній ділянці, площею 52,6531 га (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232), цільове призначення – для іншого сільськогосподарського призначення, підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва у справі №926/574/20, а відтак Чернівецькою окружною прокуратурою здійснено перерахунок заборгованості до суми 201   913,38 грн. (Т-1, а.с.180-183).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2021 в справі №926/1819/21 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Фізичної особи – підприємця Візнюка М.В. на користь держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою водного фонду 54,6531 га. (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232), яка розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіцманського району Чернівецької області в сумі 201   913,38 грн.; стягнуто з ФОП Візнюка М.В. на користь Чернівецької обласної прокуратури 3028,00 грн. судового збору; повернуто з Державного бюджету України на користь Чернівецької обласної прокуратури надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 3155,83 грн. 
Дане рішення мотивоване тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі №926/574/20 (залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021) та рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2021 у справі №926/14/20 (залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2021), що набрали законної сили встановлено, що термін дії договору оренди від 14.03.2006 закінчився. Додаткової угоди до договору оренди землі сторонами не укладалось, відповідач не повернув земельну ділянку, площею 54,5633 га Чернівецькій обласній адміністрації, а отже наявним є факт користування земельною ділянкою після закінчення договору без належних на те правових підстав. Також, відсутніми є належні та допустимі докази сплати відповідачем плати за використання спірної земельної ділянки впродовж 2018-2021 років. Відповідно до цього, беручи до уваги положення ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідач – ФОП Візнюк М.В., не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що таке прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме: 
-  скаржник вказує, що судом залишено поза увагою той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232 в реєстрі зареєстрована, площею 54,6531 га, а не 54,6533га, що визнано прокурором; 
-  вказує скаржник на встановлення місцевим господарським судом факту фактичного користування земельною ділянкою Візнюком М.В. та невизнання фактичним користувачем земельної ділянки ОСОБА_1 ;
-  вважає, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 120 Земельного кодексу України та не враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц, від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 та Верховним Судом України від 12.10.2016 у справі 6-2225цс16, щодо застосування статті 120 Земельного кодексу України, які закріплюють принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано;
-  вказує, що суд першої інстанції, в рішенні фактично повністю переклав на Візнюка М.В. тягар відповідальності у вигляді сплати безпідставно збережених коштів з орендної плати, не врахувавши фактичного землекористувача ОСОБА_1 ;
-  щодо правомірності розрахунку суми безпідставно збережених коштів, то скаржник вказує на те, що такий проведено, з порушенням Закону України «Про оцінку земель» та Податкового кодексу України. 
Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. 
Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такої, вказуючи на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права, земельна ділянка 7322589700:02:002:0232 має площу 54,6531 га . В той час відповідач вказує, що згідно з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2021 у справі №926/14/20 площа земельної ділянки становить 54,6533 га, тобто на 2 м. кв. більше, що є малозначним фактом та суттєво не впливає на розрахунок суми безпідставно збережених коштів за володіння та користування земельною ділянкою. Окрім того, вказує, що сторонами в справі не оспорювався факт, щодо площі земельної ділянки з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232, який становить 54,6531 га. Щодо позиції відповідача невикористання ним земельної ділянки з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232 після закінчення договору оренди, з посиланням на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 у справі №926/574/20, вважає надуманою, оскільки висновок, «що позивач по закінченню строку дії договору оренди землі неодноразово припиняв діяльність, як фізична особа-підприємець, що спростовує його твердження про користування земельною ділянкою в статусі підприємця» зроблений судом з акцентом саме на статус підприємця. Тобто вказує, що в даному випадку володіння та використання земельної ділянки здійснюється відповідачем у зв`язку із не вчиненням дій, щодо повернення останньої після закінчення договору оренди, а саме підписання акта приймання-передачі земельної ділянки. Також, зазначає, що при розгляді даної справи Господарським судом міста Києва, ОСОБА_2 стверджував той факт, що він використовує вказану земельну ділянку, як орендар та просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2006 . Щодо правомірності розрахунку суми безпідставно збережених коштів то прокурор вказує, що в матеріалах справи наявні витяги із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, починаючи з 2016 року по 2021 рік , на основі яких вирахувано суму безпідставно збережених коштів в сумі 201   913,38 грн., із врахуванням зауважень відповідача. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
Чернівецька обласна державна адміністрація, у відзиві також заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що зокрема, посилання на рішення суду по справі №926/14/20від 29.03.2021, що є преюдиціальним, площа земельної ділянки зазначена 54,5633 га, а не 54,6531 га, отже, така розбіжність в площі становить лише 2 м. кв., що не має особливо значення для розрахунку суми безпідставно збережених коштів. Окрім того вказує, що дана обставина в подальшому була врахована при розрахунку загальної суми безпідставно збережених коштів. Щодо позиції скаржника, щодо невикористання ним земельної ділянки з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232 після закінчення договору оренди, то позивач посилається на той факт, що скаржником не було вчинено ніяких дій, щодо повернення земельної ділянки, шляхом підписання акту приймання-передачі. Також звертає увагу на те, що при розгляді справи №926/574/20 Господарським судом міста Києва, ОСОБА_2 просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 14.03.2006, з метою продовження даного договору. У позові ОСОБА_2 , в даній справі зазначив, «що після 16.03.2016 продовжує користуватись земельною ділянкою. Відповідно до цього просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі №926/1819/21 (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено ФОП Візнюку М.В. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2021 у справі №926/1819/21 та відкрито апеляційне провадження за такою. Зупинено дію рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2021 у справі №926/1819/21 до винесення постанови Західним апеляційним господарським судом. 
В подальшому, ухвалою суду від 09.12.2021 призначено розгляд справи №926/1819/21 в судове засідання на 19.01.2022 об 11 год. 00 хв. 
Ухвалами суду від 19.01.2022 та від 23.02.2022 розгляд справи №926/1819/21 відкладено, з підстав викладених в таких. При цьому, ухвалою суду від 19.01.2022 застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини. 
05.04.2022 на електронну пошту суду від Чернівецької обласної державної адміністрації поступила заява (вх. № апеляційного суду 01-04/1891/22 від 05.04.2022) про розгляд справи №926/1819/21 без участі її представника. При цьому вказує, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги, з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. 
В судове засідання 06.04.2022 з`явився прокурор. Відповідач (скаржник) участі уповноваженого представника в судове засідання 06.04.2022 не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, докази чого наявні в матеріалах справи. 
Враховуючи відкладення двічі розгляду справи та те, що станом на 06.04.2022 додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах. 
Прокурор в судовому засіданні 06.04.2022 заперечила доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у відзиві, при цьому просила рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивами на неї, заслухавши пояснення прокурора, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Чернівецької  області від 15 вересня 2021 року у справі №926/1819/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
Обставини справи. 
14 березня 2006 року між Кіцманською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фізичною особою – підприємцем Візнюком Миколою Васильовичем (орендар) укладено договір оренди землі (Т-1, а.с.15-19), згідно п.1.1. якого орендодавець на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 09.12.2005 №711 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для риборозведення та сінокосіння, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіцманського району Чернівецької області. В оренду передається земельна ділянка водного фонду загальною площею 54,6533 га, у тому числі під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га, інші землі – 7,137 га. (п.2 договору).
14.03.2006 Кіцманська районна державна адміністрація та приватний підприємець Візнюк М.М. підписали акт прийому передачі вищевказаної земельної ділянки (Т-1, а.с.20). 
Відповідно до п.20 договору оренди встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду. 
Згідно п.7 договору встановлено, що такий укладено на 10 років. Отже, враховуючи те, що його реєстрацію у Державному реєстрі земель здійснено 16.03.2006 то відповідно він діяв до 16.03.2016. 
На час звернення з позовом прокурор в позовній заяві вказує, що дія договору на час подання такої припинена в зв`язку із закінченням строку на який його було укладено. 
В той же час звертає увагу на те, що після закінчення строку дії договору оренди, земельна ділянка відповідачем за актом приймання-передачі не повернута та використовується останнім по даний час. 
Орендодавцем за договором оренди землі від 14.03.2006 станом на дату його укладення була Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області, що відповідно узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакцій чинній на дату укладення договору. 
Станом на даний час , згідно положень ч.5 ст. 122 ЗК України, повноваження, щодо передачі у власність або в користування земельної ділянки, що визначена у договорі оренди землі від 14.03.2006 віднесено до повноважень Чернівецької обласної державної адміністрації. 
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 19.04.2021 вказана земельна ділянка перебуває у державній власності в особі Чернівецької обласної державної адміністрації. 
При цьому, зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості, щодо прав користування на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232, площею 54,6533 га, яка розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) за Візнюком Миколою Васильовичем відсутні. 
Також, вказує, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2021 у справі №926/14/20 ОСОБА_2 зобов`язано звільнити земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером 7322589700:02:002:0232, площею 54,6533 га, яка розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту), протягом 30-ти календарних днів, з дня набрання вказаним судовим рішенням законної сили по акту прийому-передачі. 
Вказує, прокурор що впродовж 2016-2021 років за використання зазначеної земельної ділянки орендна плата не нараховувалась та не сплачувалась. Відповідно до цього, з врахування уточнень до позовної заяви просить стягнути 201   913,38 грн. (Т-1, а.с.180-183).

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалася наступним. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Частинами 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави , в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
В позовній заяві прокурор посилається на те, що відповідачем порушено вимоги цивільного та земельного законодавства, а саме безпідставно збережено кошти за користування земельною ділянкою водного фонду площею 54,6531 га, що порушує права держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації як власника земель. При цьому вказує, що органом, уповноваженим державою організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороню земель усіх категорій і форм власності є прокуратура України, у зв`язку з чим цей позов нею і заявляється.
Відповідно до цього, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, про те, що в даному випадку прокурором належним чином обґрунтовано правові підстави звернення до суду з даним позовом. 
У відповідності до вимог ст. 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 
Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» , ст. ст. 92, 206 Земельного кодексу України , ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. 
Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України , належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів , охорони довкілля. 
За змістом ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які реалізуються ним на власний розсуд. 
Частиною 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Слід зазначити, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", що набрав чинності з 01 січня 2013 року, змінені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Відповідно до зазначених змін, повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок водного фонду для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт у межах населених пунктів перейшли до відповідних органів місцевого самоврядування, а за межами населених пунктів - до обласних державних адміністрацій.
Як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 квітня 2021 року та інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19 квітня 2021 року, земельна ділянка, кадастровий номер 7322589700:02:002:0232, площею 54,6531 знаходиться у власності Чернівецької обласної державної адміністрації.
Як встановлено вище, 14 березня 2006 року між Кіцманської районною державною адміністрацією та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Візнюком Миколою Васильовичем укладено договір оренди землі, згідно якого останньому передано в тимчасове користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 54,6533 га., у тому числі під водою 35,4319 га., сінокоси 12,0844 га., інші землі - 7,137 га., яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіцманського району Чернівецької області. Пунктом 7 вказаного Договору унормовано, що договір укладений на 10 років.
Разом з тим, сторонами складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки від 14 березня 2006 року, відповідно до якого, відповідач прийняв від Кіцманської районної державної адміністрації земельну ділянку водного фонду, загальною площею 54,6533 га, що знаходиться в адміністративних межах Южинецької сільської ради.
У відповідності до ч.1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Пунктом 8, 9 договору сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5 954,82 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 82 коп. в рік з щорічної індексацією відповідно до чинного законодавства. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Обставинам справи встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року у справі № 926/574/20 встановлено, що додаткову угоду до договору оренди землі не укладено, а також ОСОБА_2 сам зазначає, що після 16.03.2016 року - закінчення строку договору оренди землі від 16.03.2006р., продовжує користуватись земельною ділянкою.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2021 року у справі № 926/574/20, рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року залишено без змін.
Також, рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/14/20 від 29 березня 2021 року зобов`язано ОСОБА_2 протягом 30-ти календарних днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили повернути державі в особі Чернівецької обласної державної адміністрації земельну ділянку водного фонду за кадастровим номером 7322589700:02:002:0232, загальною площею 54,6533 га (під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га та інші землі 7,137 га), яка розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради по акту приймання-передачі у стані придатному для подальшого використання, оскільки судом встановлено, що договір оренди землі від 14.03.2006 припинив свою дію 16 березня 2016 року у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, а відтак у відповідача відсутні правові підстави для користування спірною земельною ділянкою.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02 серпня 2021 року у справі № 926/14/20, рішення Господарського суду Чернівецької області від 29 березня 2021 року залишено без змін.
Частиною 4, 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України   унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Так, вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили встановлено, що термін дії договору закінчився, додаткову угоду до договору оренди землі не укладено, і відповідач не повернув земельну ділянку загальною площею 54,6533 га Чернівецькій обласній адміністрації та фактично користується земельною ділянкою після закінчення строку договору без належних на те правових підстав.
Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", статей 96, 206 Земельного кодексу України, статті 288 Податкового кодексу України, використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
В матеріалах справи відсутніми є докази сплати відповідачем плати за використання спірної земельної ділянки впродовж 2018-2021 років.
В матеріалах справи наявний лист Головного управління ДПУ у Чернівецькій області від 02 грудня 2020 року, на який відповідач посилається, як на доказ сплати за користування землю, протягом 2018-2019 років, однак з такого вбачається, що згідно вказаного листа вказані кошти сплачено в погашення податкового боргу по орендній платі за землю за 2014, 2015 та січень-березень 2016 року, а відтак такий правомірно не взято до уваги. 
Згідно положень статті 1212 та 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок, на підставі частини першої   статті 1212 ЦК України.
Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17.
Місцевим господарським судом вірно відмічено, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 , за актом приймання-передачі земельної ділянки, яка розташована на земельній ділянці, кадастровий номер 7322589700:02:002:0232 площею 54,6531. 
Статтею 156 Земельного кодексу України визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. 
Пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17).
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель", передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно статті 15 вказаного Закону, підставою для проведення оцінки земель, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно витягів №0-24-0.220-43/106-21 від 30 квітня 2021 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 54,6533 га (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232) в період з 2016 рік по 08 листопада 2019 року складає 3 423 507 грн., а в період з 08 листопада 2019 року по 01 січня 2021 року, нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 866   374,29 грн.
Нормативно грошова оцінка земель водного фонду що надані оренди ПП Візнюку Миколі Васильовичу затверджена Рішенням № 335-16/13 від 21 березня 2013 року Кіцманської районної ради Чернівецької області XVI Сесії VI скликання.
Крім цього, в матеріалах справи наявне рішення Южинецької сільської ради Кіцманського району 48 сесії 7 скликання № 534-48/19 від 08 листопада 2019 року про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки водного фонду (кадастровий номер 7322589700:02:002:0232, площею 54,6531 га.), прийняте за результатами розгляду заяви Підгородної Л.Є.
Дані рішення про затвердження нормативно грошової оцінки не оскаржені та є чинними, протилежного сторонами не подано. 
Отже, з врахуванням вищенаведеного вбачається висновок, що відповідачем використовується земельна ділянка після закінчення строку дії договору без належних на те правових підстав, яка передана йому, згідно акту приймання-передачі від 14 березня 2006 року, площею саме 54,6531 га; доказів оплати коштів за вказане користування, ні суду першої, ні апеляційної інстанції суду не надано, а тому проаналізувавши розрахунок уточнених позовних вимог прокурора та позивача, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог. 
Обставинами справи також встановлено, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області та ОСОБА_2 06 березня 2020 року укладено договір оренди землі, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради по вул. Польовій, 2, Кіцманського району, Чернівецької області, однак вказана земельна ділянка межує із спірною земельною ділянкою, яка використовується позивачем без достатньої правової підстави, а відтак вірно вказано місцевим господарським судом, що така не стосується предмету спору.
Судова колегія апеляційного суду зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які покладено в основу рішення в даній справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Чернівецької області ухвалив рішення від 15 вересня 2021 року у справі №926/1819/21, з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, рішення Господарського суд Чернівецької області від 15 вересня 2021 року у справі №926/1819/21 належить залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Візнюка Миколи Васильовича - без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -   
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Візнюка Миколи Васильовича, б/н від 19.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3620/21, 01-05/3625/21 від 29.10.2021) – залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 вересня 2021 року у справі №926/1819/21 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на Фізичну особу – підприємця Візнюка Миколу Васильовича.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України. 
5.          Матеріали справи №926/1819/21 повернути Господарському суду Чернівецької області. 

Повний текст постанови складено та підписано 14.04.2022

Головуючий суддя                                                                      І.Б.Малех 

Суддя                                                                                          В.М.Гриців

Суддя                                                                                          О.В.Зварич