СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року                             м. Харків                            Справа № 922/467/20

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни,        м. Харків, про ухвалення додаткового рішення (вх.№15243) з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни, м. Харків, (вх.№3602 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.11.2021р. у справі №922/467/20 (суддя Ємельянова О.О., постановлену в м.Харків о 15:00год., дата складення повного тексту – 15.11.2021р.) 
за позовом: керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області, м.Харків,
до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,
до 2-го відповідача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,
до 3-го відповідача: Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни,                           м. Харків,
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути майно 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2021р. у справі №922/467/20 задоволено частково апеляційну скаргу Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни; скасовано частково ухвалу господарського суду Харківської області від 10.11.2021р. у справі №922/467/20; задоволено частково скаргу Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на рішення державного виконавця (вх. № 24522 від 19.10.2021р.); визнано неправомірною постанову державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кушнарьова Євгенія Олександровича про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 65808659 від 07.10.2021р.; стягнуто з Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2270,00грн.
В прохальній частині апеляційної скарги апелянт просив суд керуючись частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення надати можливість довести розмір фактично понесених судових витрат, у зв`язку із розглядом справи №922/467/20.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
30.12.2021р. Фізичною особою–підприємцем Нагорною Світланою Михайлівною подано до апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№15243), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, стягнути з Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00грн.
До заяви додано копії документів, які, на думку ФОП Нагорної С.М., підтверджують факт понесення нею відповідних витрат (копію договору про надання правової допомоги; копію додатку № 4 до договору про надання правової допомоги; копію Акту виконаних робіт від 29.12.2021р.; копію рахунку від 29.12.2021р.; копію квитанції від 29.12.2021р.).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2022р. розгляд заяви призначено на 17.01.2022р.
17.01.2022р. засобами електронного зв`язку Основ`янсько - Слобідським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складений акт від 17.01.2022р. №09-29/10.
Враховуючи ту обставину, що клопотання Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, судова колегія, керуючись положеннями пункту 22. ч.1 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 15.11.2016р. №231, ст. 6, 12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду. 

Дослідивши матеріали справи, та розглянувши подану представником 3-го відповідача заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів встановила наступне. 

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до частини 1, частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
При цьому, склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.
Таким чином, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, підлягають розподілу відповідно до вимог процесуального закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі №918/858/16 та відповідно враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність“ договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність“ визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність“ інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно зі статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність“ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Конституційний Суд України у Рішенні № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
Частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, що сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Також у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката
У пункті 1 Резолюції (78) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про безоплатну правову допомогу і юридичні консультації від 2 березня 1978 року зазначено, що ніхто не може бути в силу перешкод економічного характеру позбавлений можливості використання або захисту своїх прав у будь-яких судах, повноважних виносити рішення по цивільних, господарських, адміністративних, соціальних чи податкових справах. З цією метою кожна особа має бути наділена правом на необхідну правову допомогу в судовому провадженні. При розгляді того, чи така допомога є необхідною, слід враховувати: а) фінансові можливості та зобов`язання відповідної особи; b) очікувані судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між 3-им відповідачем (надалі - клієнт) та адвокатом Шамраєвим М.Є. (надалі - адвокат) підтверджуються договором про надання правової допомоги від 17.03.2020р. №17/09 (надалі – договір т.5 а.с.90-91), відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання за завданням клієнта надавати необхідну правову допомогу клієнту при провадженні в господарських, адміністративних, цивільних справ в будь-яких судах всіх рівнів, кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, які порушуються чи розслідуються будь-якими органами слідства чи розглядаються судами, дізнання чи дослідчих перевірок, а також іншими уповноваженими державними органами, що проводяться за заявами клієнта чи третіх осіб, представляти інтереси клієнта як стягувача або боржника в виконавчому провадженні, та здійснювати супровід будь-яких інших справ, таких, які прямо чи опосередковано стосуються прав та інтересів клієнта як свідка, потерпілого, підозрюваного, правопорушника, боржника, стягувача, позивача, відповідача, кредитора, третьої особи або зачіпають його права іншим чином, при цьому адвокат має право виступати в якості захисника та/або представника клієнта.
Відповідно до пункту 3.2. договору, в порядку та передбаченому даним договором клієнт зобов`язаний здійснити оплату гонорару адвоката за надання правової допомоги.
Розмір та порядок оплати гонорару адвоката встановлюються в додатку до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

11.10.2021р. між 3-им відповідачем (надалі - клієнт) та адвокатом Шамраєвим М.Є. (надалі - адвокат) було складено та підписано додаток №4 договору про надання правової допомоги від 17.03.2020р. №17/09 (надалі – додаток до договору т.5 а.с.92-93), яким було погоджено що оплата за надання правової допомоги адвоката проводиться клієнтом наступним чином: шляхом оплати Ѕ частини договору, визначеної згідно з пунктом 13 додатку цього договору, виходячи з вартості правової допомоги, визначеної пунктом 2 цього додатку до договору, за роботу (послуги), що була виконана чи підготовлена до виконання протягом 5 днів після виконання/підготовки, а також шляхом оплати іншої Ѕ частини гонорару протягом 1 календарного місяця з моменту ухвалення позитивного для клієнта судового рішення у справі №922/467/20. При цьому, під позитивним рішенням розуміють рішення про задоволення скарги на рішення державного виконавця.
Згідно з пунктом 2 додатку до договору, вартість послуг адвоката з надання правової допомоги за договором складає 1000,00грн. за одну годину із застосуванням коефіцієнту складності, що становить близько 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Коефіцієнт складності визначається в залежності від наявності/відсутності сталої судової практики, виду провадження, інстанційної юрисдикції, ціни позову та значення справи для сторони, у тому числі тяжкості обвинувачення, а також у разі виїзду поза робоче місце адвоката ,терміновості надання послуги або надання послуги у нічний час (пункт 3 додатку до договору).
Обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі публічних даних адвоката про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань, необхідних для належного надання послуг (виконаних робіт). У цьому разі оплаті підлягає будь-який час адвоката на роботу за дорученнями клієнта, в тому числі час на складання, розгляд та підписання документів, вивчення матеріалів справи, підготовку документів для суд, час телефонних розмов та зустрічей з клієнтом (іншими особами, що мають відношення до справи/доручення клієнта), зустрічі зі спеціалістами; час, затрачений на виконання роботи, що має відношення до справи/доручення клієнта (пункт 4 додатку до договору).
Згідно з пунктом 12 додатку до договору ,за наслідками виконання цього договору (окремих) його етапів сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг).
Порядок обчислення вартості правової допомоги визначено пунктом 13 додатку до договору.

Таким чином, відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 17.03.2020р. №17/09 та додатку №4 від 11.10.2021р., підставою для проведення розрахунків є акт виконаних робіт (наданих послуг).
Факт надання адвокатських послуг підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 17.03.2020р. №17/09 Вартість послуг адвокатського об`єднання склала 20000,00грн. (т.5 а.с.94). 
З вказаного акту виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом були надані наступні послуги:
-          аналіз практики Верховного Суду – 4 год. коефіцієнт складності 1,0 вартість 4000,00грн.;
-          підготовка скарги на рішення державного виконавця – 6 год. коефіцієнт складності 1,0 вартість 6000,00грн.;
-          підготовка апеляційної скарги – 8 год. коефіцієнт складності 1,0 вартість 8000,00грн.;
-          участь в судовому засіданні 1 інстанція (1 засідання) – 2 год. коефіцієнт складності 1,0 вартість 2000,00грн.
У постанові від 23.01.2020р. у справі № 910/16322/18 Верховний Суд дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 

Судова колегія також зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як було зазначено вище, частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Разом з тим, судова колегія вважає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 відповідно до якої розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Верховний Суд звернув увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Дослідивши, матеріали справи, опис витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт з урахуванням предмету та підстав скарги на дії державного виконавця, складності справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а також відсутність заперечень Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), колегія суддів вважає, що розмір зазначених 3-им відповідачем витрат на правову допомогу на суму 20000,00грн. є обґрунтованим та співмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт.
Отже, розподіляючи витрати, понесені Фізичною особою–підприємцем Нагорною Світланою Михайлівною, на професійну правничу допомогу адвоката, судова колегія зазначає, що надані до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги; копію додатку № 4 до договору про надання правової допомоги; копію Акту виконаних робіт від 29.12.2021р.; копію рахунку від 29.12.2021р.; копію квитанції від 29.12.2021р., в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018р. у справі №910/2170/18.
Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом 3-го відповідача професійної правничої допомоги при розгляді скарги на дії державного виконавця в межах справи №922/467/20 на суму 20000,00грн., заява Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про покладення на Основ`янсько - Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про розподіл судових витрат задовольнити (вх.№15243 від 30.12.2021р.).
Стягнути з Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61001, м.Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, код ЄДРПОУ 41430683) на користь Фізичної особи–підприємця Нагорної Світлани Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00грн.
Повний текст постанови складено 18 січня 2022р. 

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                         О.В. Плахов  

Суддя                                                                                                Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                                В.В. Лакіза