ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/39/22	Головуючий у 1-й інстанції Царук І.М. 	
Провадження № 33/817/124/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, 24.12.2021 о 08 год. 00 хв. в м. Тернополі на проспекті Злуки, 45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest 6820» №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 16.11.2022) на табло якого висвітило результат 1.04%(проміле). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, винесена із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин справи, однобічністю і неповнотою проведеного судового розгляду та невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є незаконним та безпідставним.
Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а також те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не видавалось направлення на проведення такого огляду, що є порушенням п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Звертає увагу на те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є безперервним, що вказує на порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026.
Стверджує, що йому не було роз`яснено права, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, а також процедуру та порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та не повідомили, які ознаки алкогольного сп`яніння ними було виявлено. 
Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       
       Апелянт ОСОБА_1 неодноразово в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча апеляційним судом прийнято усі необхідні заходи для його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
       При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України) 
       За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 258494 від 24 грудня 2021 року о 08 год. 00 хв. в м. Тернополі на проспекті Злуки, 45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest 6820» №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 16.11.2022) на табло якого висвітило результат 1.04%(проміле). 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Підстав вважати, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і складений безпідставно, як ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, суд не вбачає.
Як слідує зі змісту протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що стверджується його підписом у вказаному процесуальному документі. 
Тому, доводи апелянта стосовно того, що його не ознайомили з його правами є безпідставні та надумані.

       Факт перебування ОСОБА_1 на час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь приладом "Drager Alcotest 6820", згідно яких показник алкоголю в організмі ОСОБА_1 на момент проведення огляду становив 1, 04 проміле.
Обидва документи підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції ВО-00071, яким зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.
       Матеріалами відеофіксації підтверджується, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" і відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного за допомогою зазначеного приладу, встановлено результат - 1,04 %. 
       Також відеозаписом з місця події вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений результатами тесту на стан сп`яніння, погодився з ним і не висловив жодних зауважень з приводу результату здобутого за допомогою спеціального технічного приладу, та не висловлював наміру пройти такий огляд в медичному закладі. 
Надуманими апеляційний суд вважає твердження апелянта про те, що він не направлявся для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки це спростовується як відеозаписом з нагрудних камер поліцейський, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснили можливість проведення такого огляду в медичному закладі, від якого апелянт відмовився, а також направленням на огляд в КНП "ТОМЦНЗ" ТОР, яке знаходиться в матеріалах справи.
З огляду на вказані докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та приписів ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння є непереконливі і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Необґрунтованим є твердженням апелянта про недопустимість відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 з мотивів порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки це питання було предметом дослідження місцевого суду і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. 
Зокрема, суд першої інстанції правильно правильно зазначив, що на технічному носії інформації зафіксовані відеозаписи з різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності повністю узгоджуються з обставами справи і підтверджують, що саме ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, результати проведеного огляду та всі подальші дії як працівників поліції, так і безпосередньо ОСОБА_1 , правова оцінка яких викладена у судовому рішенні.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що наведені в апеляційній скарзі міркування з приводу порушення вимог вищевказаної Інструкції носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя