Ухвала    
Іменем України
11 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 175/1142/14-ц
провадження № 61-1792ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання рішення незаконним, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - Новоолександрівська сільська рада), виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - виконком Новолександрівської сільської ради), ОСОБА_1 , треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання рішення незаконним, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд:
- усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована на АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконним рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради від 18 листопада 1998 року № 90/6 щодо передачі 
ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки 
   АДРЕСА_2 ; 
- визнати неправомірними дії Виконкому Новоолександрівської сільської ради щодо прийняття 18 листопада 1998 року рішення № 90/6 щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки    АДРЕСА_2 ; 
- визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку    АДРЕСА_2 , виданий 07 грудня 1998 року, серії ДП Дн № 037038, зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки    АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 ; 
- скасувати запис у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки  АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 ;
- припинити право власності на земельну ділянку    АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 ; 
- здійснити державну реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку  АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 07 грудня 1998 року, серія ДП Дн № 037038;
- зобов`язати ОСОБА_1 в десятиденний строк після набрання чинності рішенням суду відступити від земельної ділянки АДРЕСА_1 , а саме: з боку АДРЕСА_1 - 1,12 м, а з боку городу - 6,74 м; 
- зобов`язати ОСОБА_1 у десятиденний строк після набрання чинності рішенням суду знести об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2 , з додержанням метрової відстані до межі сусідньої ділянки відповідно до норм ДБН 360-92 ** «Планування та забудова міських і сільських поселень»;
- заборонити    ОСОБА_1 чинити перешкоди у встановленні       ОСОБА_2 паркану на межі земельної ділянки    АДРЕСА_1 , згідно з розмірами, вказаними у державному акті на право приватної власності на землю від 18 жовтня 2001 року, серія ДП № 044458.
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
На підставі пункту 5 статті 267 ЦК України визнано причини пропуску строку позовної давності поважними та поновлено пропущений строк ОСОБА_2 для звернення до суду з уточненим позовом.
Усунунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, яка розташована на АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради від 18 листопада 1998 року № 90/6 щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки    АДРЕСА_2 .
Визнано неправомірними дії виконкому Новоолександрівської сільської ради щодо прийняття 18 листопада 1998 року рішення № 90/6 про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки АДРЕСА_2 .
Визнано недійсним та скасовано виданий ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку    АДРЕСА_2 , від 07 грудня 1998 року, серії ДП Дн № 037038, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798.
Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 07 грудня 1998 року, серія ДП Дн № 037038, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798.
Скасовано запис у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки    АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 07 грудня 1998 року, серія ДП Дн № 037038, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798.
Припинено право власності на земельну ділянку    АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 07 грудня 1998 року, серія ДП Дн № 037038, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798.
Здійснено державну реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку    АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 07 грудня 1998 року, серія ДП Дн № 037038, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3798.
Зобов`язано ОСОБА_1 в десятиденний строк після набрання чинності рішенням суду відступити від земельної ділянки 
АДРЕСА_1 , з боку АДРЕСА_1 - 1,12 м, а з боку городу - 6,74 м.
Заборонено ОСОБА_1 чинити перешкоди у встановленні ОСОБА_2 паркану на межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно з розміром, вказаним у державному акті на право приватної власності від 18 жовтня 2001 року, серія ДП № 044458.
У задоволенні позову у частині зобов`язання ОСОБА_1 знести об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2 , відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження 
№ 61-12179св18).
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради, виконкому Новоолександрівської сільської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання рішення незаконним, скасування державного акту на земельну ділянку закрито на підставіпункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційним судом зроблено помилковий висновок стосовно передчасності закриття провадження у повному обсязі, оскільки не встановлено відмінності між справами № 2-2306/2011 та № 175/1142/14-ц щодо складу сторін, предмету спору та підстав спору, внаслідок чого зробив безпідставний висновок про необґрунтованість застосування приписів пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України судом першої інстанції при постановленні ухвали про закриття провадження.
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте ОСОБА_1 просить цей строк поновити, посилаючись на те, що повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року було отримано у приміщенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за заявою про видачу копії рішення 14 січня 2022 року, на підтвердження чого надав докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Тлумачення вказаної норми свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2009 році ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Новоолександрівська сільська рада, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради від 18 листопада 1998 року № 90/6 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;
- визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_1 07 грудня 1998 року (реєстраційний номер 3798);
- зобов`язати ОСОБА_1 привести до ладу згідно із земельним кадастром між своєї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , перенести паркан між земельними ділянками з віддаленої від вулиці сторони на шість - сім метрів, зробивши кордон під прямим кутом щодо АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_1 зруйнувати всі незаконно зведені споруди на його частині ділянки, знищити або перенести в інше місце всі рослини.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку з пропуском строку, визначеного статтею 257 ЦК України (справа № 2-2306/2011).
Суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Встановивши, що лише частина позовних вимог у справі № 2-2306/2011, за своїм предметом є аналогічними позовним вимогам ОСОБА_2 у справі № 175/1142/14-ц, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для застосування положень пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України щодо всіх позовних вимог, та дійшов обгрунтованого висновку про передачу справи до суду першої інстанції для продовження вирішення питання щодо закриття провадження.
Верховний Суд погоджується з тим, що застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України є компетенцією суду першої інстанції і саме він мав встановити тотожність всіх позовних вимог ОСОБА_2 у справах 
№ 2-2306/2011 та 175/1142/14-ц і надати йому обґрунтування. 
Таким чином, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм цивільного процесуального закону є безпідставними та зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права, незгоди із судовим рішенням.
Посилання у касаційній скарзі на не врахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19), від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 14-161гс19), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 14-15гс19) та висновків Верховного Суду у постановах від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21), є безпідставними, оскільки у наведених заявником справах, та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини та доведення вимог.
Отже, доводи касаційної скарги щодо неврахування судом апеляційної інстанції наведених висновків Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки оскаржувана постанова апеляційного суду в межах доводів касаційної скарги ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстав для її зміни чи скасування немає.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд               у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання рішення незаконним, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                           Г. В. Коломієць