ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2021 р.           Справа№ 910/15105/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Полякова Б.М. 
          Пантелієнка  В.О. 

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 20.12.2021 у даній справі
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.10.2020
у справі    №910/15105/20 (суддя Картавцева Ю.В.)
за позовом Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) 
до      1) Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited) (відповідач-1) 
       2) Міністерства охорони здоров`я України (відповідач-2)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 2 - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України"
про припинення порушення прав інтелектуальної власності, заборону вчиняти дії та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited) та Міністерства охорони здоров`я України про припинення порушення прав інтелектуальної власності, заборону вчиняти дії та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок державної реєстрації лікарського засобу "Сітагет" компанією Гетц Фарма (Прайват) Лімітед будуть порушені права інтелектуальної власності позивача на винаходи.
07.10.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, у якому позивач просить суд:
- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Сітагет";
- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Сітагет", у тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2020 клопотання Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) про забезпечення позову задоволено та вжито заходи до забезпечення позову, заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 14; ідентифікаційний код: 20015794) видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Сітагет", заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 14; ідентифікаційний код: 20015794) вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Сітагет", у тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.10.2020 у справі №910/15105/20, в якій просить суд скасувати її.
Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права. Щодо висновків суду про забезпечення позову тим, що «після видання Державним експертним центром Міністерства охорони здоров`я України висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу «Сітагет», Міністерство охорони здоров`я України буде зобов`язане здійснити держану реєстрацію спірного лікарського засобу та видати відповідний наказ», скаржник зазначає, що таке твердження не є вірним, адже, метою експертизи лікарського засобу є встановлення ефективності, безпеки та якості лікарського засобу, а повноваження щодо реєстрації лікарського засобу має Міністерство охорони здоров`я України, а не ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України". Крім того, ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вважає, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу під назвою «КАГІН 50» є, по суті, втручанням суду до дискреційних повноважень ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та Міністерства охорони здоров`я України. Отже, на думку скаржника, вжиття заходу забезпечення позову, а саме: заборона видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу «Сітагет» призведе до фактичного обмеження дискреційних повноважень ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та Міністерства охорони здоров`я України в процедурі реєстрації лікарського засобу, в якій за результатами проведеної ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" експертизи перевіряється якість та безпечність лікарського засобу. Надання цих висновків ні в якому разі не може мати наслідком порушення прав учасників правовідносин, і ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки тільки рішення Міністерства охорони здоров`я України, яке ґрунтується на цих висновках, створює для осіб певні права та обов`язки. Зазначеними заборонами місцевий суд, фактично обмежив господарську діяльність ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" по проведенню експертизи реєстраційних матеріалів.
08.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Міністерства охорони здоров`я України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Міністерство просить скасувати оскаржувану ухвалу та зазначено, що суд першої інстанції при розгляді заяви позивача про забезпечення позову не врахував позиції Міністерства охорони здоров`я України щодо встановлених заходів забезпечення позову. При прийняті оскаржуваної ухвали судом не було взято до уваги неспівмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстаї втрутився у діяльність Міністерства охорони здоров`я України, як органу державної влади.
08.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що позивач наполягає на тому, що заборона видавати висновок про рекомендацію щодо реєстрації лікарського засобу "Сітагет" не є втручанням в дискреційні повноваження ані ДП "Державний експертний центр Міністерству охорони здоров`я України", ані Міністерства охорони здоров`я України. Оскаржувана ухвала не забороняє ані ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України", ані Міністерству охорони здоров`я України проводити дії з державної реєстрації готового лікарського засобу та не забороняє ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про нерекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Сітагет". Таким чином, підставою прийняття Міністерством охорони здоров`я України рішення про державну реєстрацію лікарського засобу та видачі відповідного наказу є саме Висновок ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" щодо ефективності, безпечності та якості лікарського засобу. В відзиві сказано, що твердження ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України", що внесення змін до реєстраційних матеріалів лікарського засобу «Сітагет» не узгоджуються з його правовим статусом як господарюючого суб`єкта, спростовується відповідними положеннями законодавства України. Суд першої інстанції застосував ч. 2 ст. 136 ГПК України з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1915/18 та прийшов до правомірного рішення.
09.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/15105/20 до винесення Верховним Судом рішення у справі №910/6825/20 за касаційною скаргою Компанії МЕРК КЕНАДА ІНК.
Під час вивчення матеріалів справи, апеляційний господарський суд встановив, що відповідач-1 є іноземною особою, яка не має свого представництва на території України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 зобов`язано Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копій ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 про зупинення апеляційного провадження у справі №910/15105/20 у трьох примірниках, апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів в трьох примірниках, в термін до 06.01.2021. Вказано направити копії ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 про зупинення апеляційного провадження, апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів англійською мовою в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, через Центральний орган Ісламської Республіки Пакистан для вручення Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited). Зупинено апеляційне провадження у справі №910/15105/20, у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) через Центральний орган Ісламської Республіки Пакистан для вручення Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited, 29-30/27, Korangi Industrial Area, Karachi 74900 Pakistan).
19.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду повернулось поштове відправлення до Центрального органу Ісламської Республіки Пакистан для вручення Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited), здійснене судом на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020, із зазначенням причини повернення: " Відсутнє авіасполучення".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021, крім іншого, поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.10.2020 у справі №910/15105/20, вказано надіслати Міністерству юстиції України документи в двох примірниках з перекладом на англійську мову (ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 про зупинення апеляційного провадження, апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів) для їх подальшого направлення через дипломатичні      канали компетентному Центральному органу Ісламської Республіки Пакистан та вручення відповідачу-1 (компанію Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited) за адресою: 29-30/27, Korangi Industrial Area, Karachi 74900 Pakistan) про розгляд справи № 910/15105/20, зупинено апеляційне провадження у справі №910/15105/20, у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про вручення документів через Центральний орган України - Міністерство юстиції України.
25.10.2021 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.10.2020 у справі №910/15105/20 до свого провадження у новому складі суду. Поновлено апеляційне провадження у справі №910/15105/20. Апеляційну скаргу призначено до розгляду. Судовою колегією враховано, що у зв`язку із зверненням з судовим дорученням про вручення документів через Центральний орган України - Міністерство юстиції України, провадження може бути зупинено на строк не менше, ніж 6 місяців. В данному випадку пройшов вже більший строк, а тому апеляційне провадження має бути поновлено.
У судове засідання 20.12.2021, з`явився представник скаржника та позивача. Інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини не явки не повідомили.
Учасники провадження про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій відповідних ухвал суду.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України    ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2   статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"   усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного    дня після    їх виготовлення    і   підписання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою Північного апеляційного господарського суду, дізнавшись про дату, місце та час судового засідання у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі певних представників учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Колегія суддів прийшла до висновку про залишення без розгляду заяви Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" про зупинення провадження у справі №910/15105/20 до винесення Верховним Судом рішення у справі №910/6825/20 за касаційною скаргою Компанії МЕРК КЕНАДА ІНК, у звязку з тим, що станом на час прийняття данної постанови у справі №910/6825/20, до вирішення якої заявник просив зупинити апеляційне провадження у справі №910/6825/20, судом касаціної інстанціївже прийнята постанова від 09.07.2021.
В судовому засіданні 20.12.2021 предстаник Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" підтримав вимоги апеляційної скарги, представник Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) заперечив проти її задоволення.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку: апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,  Мерк Шарп Енд Доме Корп. (Merck Sharp&Dohme Corp.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Гетц Фарма (Прайват) Лімітед (Getz Pharma (Private) Limited) та Міністерства охорони здоров`я України про припинення порушення прав інтелектуальної власності, заборону вчиняти дії та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок державної реєстрації лікарського засобу "Сітагет" компанією Гетц Фарма (Прайват) Лімітед будуть порушені права інтелектуальної власності позивача на винаходи, з огляду на що позивач просить суд:
- зобов`язати Гетц Фарма (Прайват) Лімітед припинити порушення прав Мерк Шарп Енд Доме Корп. на винаходи за патентами України № 74912 та № 86026;
- заборонити компанії Гетц Фарма (Прайват) Лімітед використовувати винахід "Бета-амінотетрагідроімідазо-(1,2-А)-піразини і Тетрагідротриазоло-(4,3-А)-піразини як інгібітори дипептидилпептидази для лікування або запобігання діабету" за патентом України № 74912 та винахід "Сіль фосфорної кислоти інгібітора дипептидилпептидази-IV" за патентом України № 86026 у лікарському засобі "Сітагет";
- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу "Сітагет", у формі таблеток, вкритих плівковою оболонкою по 50 мг або 100 мг по 7 таблеток у блістері, по 5 блістерів в картонній коробці.
07.10.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, у якому позивач просить суд:
- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Сітагет";
- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Сітагет", у тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Вищевказане клопотання мотивоване тим, що позивач звертає увагу суду на той факт, що після видання ДП «Державний експертний центр МОЗ України» висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу «Сітагет», МОЗ України буде зобов`язаний законом здійснити державну реєстрацію спірного лікарського засобу та видати відповідний наказ. Внаслідок цього, на думку Позивача, виконання рішення суду буде фактично не можливим, оскільки до дати набрання ним чинності МОЗ України вже вчинить дії з реєстрації, тоді як Позивач просить суд зобов`язати МОЗ України відмовити в державній реєстрації лікарського засібу - що заявлено, як похідну вимогу від інших позовних вимог. Крім того, після проведення державної реєстрації лікарського засобу «Сітагет», Гетц Фарма (Прайват) Лімітед набуде право на ввезення в Україну та  реалізацію в Україні лікарського засобу, в якому використовуються сполука ситагліптин та дигідрофосфат ситагліптину, які підлягають охороні за патентами України №№ 74912 та 86026. На думку Позивача, виконання рішення суду потребуватиме вчинення дій стосовно невизначеного кола інших осіб, які до того ж вправі будуть посилатися на те, що легітимно придбали товар (лікарські засоби) і можуть здійснювати його подальший продаж. Крім того, якщо спірний лікарський засіб буде ввезено в Україну та реалізовано, то це практично унеможливить з`ясування його місцезнаходження та вилучення з цивільного обігу. З огляду на вказане, Позивач вважає, що у разі невжиття таких заходів забезпечення позову як заборона Державному підприємству «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу «Сітагет», виконання рішення суду у даній справі може бути утруднене або взагалі неможливе. І в подальшому, державна реєстрація лікарського засобу «Сітагет» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі позбавить практичного ефекту задоволення позовних вимог Позивача щодо лікарського засобу, який вже буде зареєстрований і введений в цивільний обіг, та рішення суду про задоволення позову цього не змінить. Незастосування такого заходу забезпечення позову як заборона Державному підприємству «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу «Сітагет», в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо, призведе до того, що розгляд справи по суті буде затримано, а Позивач буде позбавлений оперативного та вчасного захисту належних йому прав інтелектуальної власності.           На думку позивача, обрані заходи забезпечення позову є розумними, обгрунтованими, адекватними, співмірними як із предметом позову, так балансом інтересів сторін.
Задовольняючи клопотання про забеспечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів щодо заборонити вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Сітагет", у тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо, призведе до затягування розгляду справи № 910/15105/20, а відтак, позбавлення позивача можливості оперативно та вчасно захистити належні йому права інтелектуальної власності.
Колегія суддів, переглядаючи оскаржувану ухвалу, погоджується з висновками суду першої інстанції,  з огляду на наступне.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам, зокрема, вчиняти дії, щодо предмета спору.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження, при цьому, прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Отже заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції врахував, що вжиті заходи до забезпечення позову співвідносяться із заявленими позивачем вимогами, отже, існує конкретний зв`язок між цими заходами і предметом позову; наявні обставини свідчать про те, що ці заходи до забезпечення позову спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідний об`єкт інтелектуальної власності, за захистом яких (прав) він і звернувся до суду.
Передбачена процесуальним законом заборона особі вчиняти певні дії не є втручанням у повноваження Державного Підприємства, а виступає як обґрунтоване обмеження його дій виключно з метою забезпечення виконання судового рішення (в разі задоволення позовних вимог). Судом першої інстанції вірно з`ясовано, що невжиття відповідних заходів мало мати наслідком ускладнення або, навіть, неможливість виконання рішення суду у даній справі.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1915/18 та від 19.02.2021 у справі № 910/14116/20.  
Необхідність у застосуванні певних способів захисту у сфері інтелектуальної власності, як і вжиття заходів забезпечення позову, пов`язується, насамперед, з недопущенням розповсюдження товарів, виготовлення або введення у цивільний оборот яких здійснюється з ймовірним порушенням права інтелектуальної власності.
Як вірно встановив суд першої інстанції, у разі надання ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" висновку щодо рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу "Сітагет" будє ускладенено чи, навіть, унеможливлено захист права інтелектуальної власності позивача на винаходи за патентами України № 74912 та № 86026,  невжиття заходів забезпечення позову щодо заборони видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Сітагет", про які просить позивач у клопотанні, позбавить практичного ефекту захисту таких прав, навіть, у випадку задоволення позову у даній справі.
Разом з тим, невжиття заходів щодо заборонити вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Сітагет", у тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо, призведе до позбавлення позивача можливості оперативно та вчасно захистити належні йому права інтелектуальної власності.
Таким чином, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення статті 136, 137 ГПК України та дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову.
Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність, в апеляційній скарзі не наведено.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського   суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у даній справі - без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду міста Києва від 08.10.2020 у справі    №910/15105/20 залишити без змін.
Матеріали справи №910/15105/20 направити до господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 28.12.2021.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Б.М. Поляков

                                                                                В.О. Пантелієнко