УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4521/21 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №285/4521/21 за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. в м. Новоград-Волинському, 
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.08.2019 у розмірі 24617, 78 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.08.2019 ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг (далі — Умови) в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повернула АТ «Акцент-Банк» кредитні кошти, своєчасно не сплачувала відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відтак, банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 22.07.2021 складається із: 16314,54 грн – заборгованість за кредитом; 8303,24 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2021 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2019 в розмірі 16314,54 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та 1504,33 грн судового збору.  

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості, чим висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку останній не надав. Крім того, банком долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка.
       Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, а тому на законність та обґрунтованість в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 07 серпня 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та   ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті сайті: https://a-bank.com.ua/green/tariffs/.
За розрахунком Банку станом на 22 липня 2021 року за ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 24617 грн 78 коп., з яких: 16314 грн 54 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 8303 грн 24 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками. 
Відмовляючи у стягненні відсотків, суд першої інстанції обґрунтовував свою позиції тим, що у анкеті-заяві позичальника від 07.08.2019 не визначені умови щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, також відповідачем не підписано довідки, в якій сторони узгодили порядок та строки нарахування заборгованості за відсотками.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника ОСОБА_1 від 07 серпня 2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору, а саме відсоткова ставка.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути його складові, зокрема, заборгованість за нарахованими відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 серпня 2019 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/green/tariffs/, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті: https://a-bank.com.ua/green/tariffs/, в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Зелена», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, комісія, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк».
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Апеляційний суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/green/tariffs/, які містяться в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 серпня 2019 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору та відсоткову ставку.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверннням громадянина  ОСОБА_2   щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, а наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не можна вважати складовою кредитного договору, так як він не підписаний ОСОБА_1 . 
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 ,  АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.          
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий 

Судді