ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23836/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/83/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Майки М.Б.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 18 грудня 2021 року о 02 год. 45 хв. в м. Тернопіль по вул. Довженка, керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6820» №ARHJ-0251 (повірка дійсна до 16.11.2022р.), на табло якого висвітило результат 1,22%о проміле, водій з даним результатом згідний, після чого від огляду в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР категорично відмовився. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.12.2021р. серії ААБ №306818 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про підставу для зупинки транспортного засобу під його керування.
Вказує, що його не було відсторонено від керуванням транспортним засобом.
Вважає, що відеозапис наявний у справі не може вважатися належним доказом, оскільки в протокол відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація.
Звертає увагу, що йому не було пред`явлено сертифікат відповідності на пристрій, яким проводився огляд на стан сп`яніння; не надано відомостей про калібрування газоаналізатора та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Зазначає, що всупереч вимог п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735(надалі — “Інструкція”) у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, чи було йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також не роз`яснено права та обов`язки.
Акцентує увагу на відсутності пояснень свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі.
Стверджує, що транспортним засобом він не керував, оскільки транспортний засіб перебував під керуванням іншої особи.
Вважає, що судом не враховано те, що на момент приїзду працівників патрульної поліції транспортний засіб не рухався.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Майку М.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306818 від 18 грудня 2021 року о 02 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Тернопіль по вул. Довженка, керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6820» №ARHJ-0251 (повірка дійсна до 16.11.2022р.), на табло якого висвітило результат 1,22%о проміле, водій з даним результатом погодився, після чого від огляду в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР відмовився. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Як слідує зі змісту протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що стверджується його підписом у вказаному процесуальному документі. Також, детальне роз`яснення ОСОБА_1 його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
Тому, доводи апелянта стосовно того, що його не ознайомили з його правами є безпідставні та надумані.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції ВО-00020 та ВО-00026, на яких зафіксована як працівники патрульної поліції рухаються за траспортним засобом марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 ..
       Матеріалами відеофіксації підтверджується, що ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції, коли йому було запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також під час проведення цієї процедури, не повідомляв, що не керував транспортним засобом. 
Натомість, характер його поведінки після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечувала.
       Також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в час, місці і за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 128183 від 18.12.2021 року, за змістом якої ОСОБА_1 18.12.2021 року о 02 год. 45 хв., на вулиці Довженка, 7 в м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, чим порушив вимоги п. 9.2 (б) ПДР України.
Тому, доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом і на момент приїзду працівників патрульної поліції транспортний засіб не рухався, є такими, що не відповідають дійсності.

При цьому, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції зазначено також технічний прилад, який проводилась відеофіксація, а тому твердження апелянта про відсутність такої інформації є надуманими.

       Вищевказаною постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 128183 від 18.12.2021 року, яка набрала законної сили, підтверджується наявність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що повністю узгоджується приписами ст.35 Закону України ““Про Національну поліцію”, якою регламентовано підстави, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Факт перебування ОСОБА_1 на час керування трансопртним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь приладом “Drager Alcotest 6820”, згідно яких показник алкоголю організмі ОСОБА_1 на момент проведення огляду становив 1. 22 проміле.
Обидва документи підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень.

Надуманими апеляційний суд вважає твердження апелянта про те, що він не направлявся для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки це спростовується як відеозаписом з нагрудних камер поліцейський, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснили можливість проведення такого огляду в медичному закладі, від якого апелянт відмовився, а також направленням на огляд в КНП “ТОМЦНЗ” ТОР, яке знаходиться в матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_1 на предмет відсутності двох свідків при фіксації правопорушення, як на підставу скасування судового рішення, є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Таким чином, участь двох свідків при фіксації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необхідною лише за умови неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису.
Оскільки в даному випадку працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, тому відсутність двох свідків при фіксації адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , не суперечить вимогам чинного законодавства і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Згідно п.5 Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису фіксації правопорушення, такої вимоги ОСОБА_1 не заявляв.

Не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що його не було відсторонено від керуванням траспортним засобом, оскільки в матеріалах справи знаходиться розписка, написана ОСОБА_1 , датована 18 грудня 2021 року, згідно якої він зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом 24 годин. 

Розбіжності в часі вчинення правопорушення, зафіксоване відеозаписом з камер поліцейських та вказане у протоколі про адміністративне правопорушення, на чому акцентує увагу сторона захисту, на думку суду є технічною помилкою, яка повністю спростовується хронологією відеофіксації правопорушення з нагрудних камер поліцейських і не впливає на факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 чст130 КУпАП, що оскаржує його захисник.

       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя