ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7520/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
                    
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при перерахунку з 01.04.2019 пенсії за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №620/2172/21, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №ФЧ56230 від 03.03.2021, 90% грошового забезпечення для визначення основного розміру пенсії, з урахуванням 100% підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, без обмеження її максимальним розміром, на які він набув право при виході на пенсію, безпідставного зниження відповідачем основного розміру пенсії до 70% грошового забезпечення при проведенні такого перерахунку;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №620/2172/21, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №ФЧ56230 від 03.03.2021, 90% грошового забезпечення для визначення основного розміру пенсії, з урахуванням 100% підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, без обмеження її максимальним розміром та здійснити доплату донарахованої пенсії з 01.04.2019 по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 
В апеляційній скарзі позивач посилається на відсутність підстав для нарахування позивачу пенсії у розмірі 90% від сум грошового забезпечення згідно довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.03.2021 №ФЧ56230, оскільки відповідно до чинного законодавства, а саме: частини другої статті 13 Закону України №2262 із змінами, внесеними Законом №1166 максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Також апелянт в частині обмеження пенсії позивача максимальних розміром посилається на існуючу практику Верховного Суду з розгляду подібних спорів та вважає, що таке обмеження є законним, чого не врахував суд першої інстанції.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Чернігівській області, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 26 листопада 2021 року.
Від позивача – ОСОБА_1 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги останній заперечує, зазначає, що з 02.02.2009 йому призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ у розмірі 90% з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення. З цієї ж дати позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Чернігівській області. Заперечуючи про ти апеляційної скарги, позивач вказує, що відповідач не провів перерахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення у розмірі 100% суми підвищення пенсії без обмеження її максимальним розміром на підставі оновленої довідки №ФЧ56230від 03.03.2021, виданої Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відповідно до по станови КМУ №704 про розмір основного грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії, без обмеження строком та врахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 02.02.2009 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію відповідно до положень  Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ  ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб''. Розмір пенсії позивача при призначенні встановлений на рівні 90% відповідних сум грошового забезпечення.
Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано позивачу довідку від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019, до якої включено грошове забезпечення позивача відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704. На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №620/2172/21 ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснило позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, з обмеженням її максимального розміру, що зумовило звернення позивача з адміністративним позовом до суду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані  Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (далі  - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до частини четвертої  статті 63 Закону №2262-ХІІ  всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008  (далі  Порядок №45), пенсії, призначені відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до  статті 13 Закону №2262-ХІІ  (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.
Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011, внесено зміни до частини другої  статті 13 Закону №2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.
27 березня 2014 року прийнято  Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до  Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.
Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми  статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям  Закону №3668-VІ  та  Закону №1166-VII  не зазнала.
Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019.
Таким чином, зменшення відповідачем основного розміру пенсії з 90% до 70% є протиправним та не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України 
Окрім зазначеного колегія суддів встановила, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №620/3506/18 ГУ ПФУ в Чернігівській області зобов`язано здійснити позивачу з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказаним рішенням суду звернуто увагу відповідача на неправомірність зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача під час її перерахунку. Однак, відповідач не врахував висновків суду та під час перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки повторно, всупереч закону, зменшив відсоткове значення розміру пенсії позивача.
Частиною четвертою  статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, висновки суду першої інстанції є правильними і колегія суддів апеляційного суду погоджується з ними.
Водночас, в частині обмеження пенсії позивача максимальним розміром колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до  статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI  «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності 01.10.2011 (далі  Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Митного кодексу України, законів України  «Про державну службу»,  «Про прокуратуру»,  «Про статус народного депутата України»,  «Про Національний банк України»,  «Про Кабінет Міністрів України»,  «Про дипломатичну службу»,  «Про службу в органах місцевого самоврядування»,  «Про судову експертизу»,  «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»,  «Про наукову і науково-технічну діяльність»,  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  «Про пенсійне забезпечення»,  «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року  «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу  ІІ  Прикінцеві та перехідні положення  Закону №3668-VI  обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзац 2 вказаного пункту передбачає, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Аналіз норм абзаців 1, 2 пункту 2 розділу  ІІ  Прикінцеві та перехідні положення  Закону №3668-VI, дає підстави для висновку, що вказані норми стосуються виплати пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим  Законом  її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Наведені в пункті 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим  Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом  тощо).
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним  Законом  він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону №3668-VI). Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним  Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Колегія суддів при вирішенні зазначеного питання враховує також останні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.
У зазначеній постанові, зокрема, зазначається, що положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням  Закону №3668-VI  стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Колегія суддів Судової палати відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №    589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувала правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику до набрання чинності цим  Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності  Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір.  Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. 
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria  (заява №    2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №    17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії,  призначені відповідно до  Митного кодексу України,  законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та вважає, що суд першої інстанції припустився порушення норм матеріального права, що дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції від 10 вересня 2021 року в зазначеній частині. 
Згідно пункту 3 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Частиною першою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. 
У підсумку колегія суддів знаходить правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та часткового скасування рішення суду першої інстанції.
Виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, колегія суддів також не вбачає підстав для перерозподілу судових витрат на підставі положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.      
Керуючись статтями  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі №620/7520/21 скасувати в абзацах 1 та 3 резолютивної частини.
В зазначених абзацах ухвалити нову постанову, якою:
1.          Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії  - задовольнити частково.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.04.2019 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеній Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення та виплачених раніше сум.
В решті позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі №620/7520/21 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                            Л.О. Костюк
                                                                                                                                                   
                                                                                                    О.Є. Пилипенко