УХВАЛА

28 грудня 2021 року  
Київ
справа №620/219/21
адміністративне провадження №К/9901/46299/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)  на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/219/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Київській області виплатити середньомісячну заробітну плату позивачу за час видушеного прогулу починаючи з 05.06.2020.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Київській області виплатити середньомісячну заробітну плату позивачу за час вимушеного прогулу з 09.06.2020 по 16.03.2021 у розмірі 58 773 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без задоволення,   а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року -  без змін.
Не погодившись із вказаними рішеннями, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ)   подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції   17 грудня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами пункту 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    пункту 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього    Кодексу    розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
В обґрунтування необхідності відкриття касаційного провадження, скаржником зазначено підпункт «г» пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України. 
У касаційній скарзі відповідач підставою касаційного оскарження вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про застосування судом апеляційної інстанції статті 236 КЗпП України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 21 квітня 2021 року у справі №520/2105/19, від 11 серпня 2021 року у справі №520/8684/18. 
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини четвертої    статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Водночас у касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване правом повторного звернення з касаційною скаргою. 
Згідно зі статтею 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, КП «Діловодство спеціалізованого суду» та матеріалів касаційної скарги, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалено 04 жовтня 2021 року, копію отримано скаржником 11 жовтня 2021 року, вперше касаційну скаргу подано до суду 10 листопада 2021 року, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2021 року, копію вказаної ухвали скаржником отримано 06 грудня 2021 року, вдруге касаційну скаргу подано 14 грудня 2021 року.
З огляду на те, що скаржник вперше звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали, а вдруге - у достатньо короткий строк після отримання копії ухвали про повернення касаційної скарги, Верховний Суд вважає можливим поновити строк на касаційне оскарження. 
Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 327-331, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :
Визнати поважними причини пропуску Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) строку на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/219/21.
Поновити Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) строк на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/219/21.
Відкрити касаційне провадження за скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)  на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/219/21. 
Витребувати з Чернігівського окружного адміністративного суду матеріали справи №620/219/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	Ж. М. Мельник-Томенко