ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року	 	Справа № 380/6889/21 пров. № А/857/20439/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року (суддя Гулик А.Г., м.Львів, повний текст складено 14 червня 2021 року), -
ВСТАНОВИВ :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі – ОТЦК) в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ) оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон №2262-ХІІ), положень постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704) із обов`язковим зазначення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій у відсотках, встановлених за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, станом на 01.01.2021;
зобов`язати ОТЦК підготувати та надати до ГУПФ оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 відповідно до статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, положень Постанови №704 із обов`язковим зазначення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій у відсотках, встановлених за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, станом на 01.01.2021. При цьому у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2021, зазначити відомості про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефієнт за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ОТЦК щодо відмови у підготовці та наданні до ГУПФ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII), положень Постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій у відсотках, встановлених за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, станом на 01.01.2021. Зобов`язано ОТЦК підготувати та надати до ГУПФ оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій у відсотках, встановлених за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2021 основного розміру пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі вказує, що нормативно-правових актів щодо визначення складових грошового забезпечення, з яких має проводитись перерахунок пенсії після 01.012021 не приймалось, алгоритм дій державних органів щодо перерахунку пенсії не змінювався. Підстави для видачі позивачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення відсутні.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
ГУПФ у відзиві на апеляційну скаргу підтримує доводи, що викладені в апеляційній скарзі відповідача, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на видачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 відповідно до статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, положень Постанови № 704 із обов`язковим зазначення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій у відсотках, встановлених за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби, станом на 01.01.2021.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку у ГУПФ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
05.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.01.2021, в якій просив виготовити та направити йому і до ГУПФ для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2021 довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням відомостей про розміри основних щомісячних видів грошового забезпечення, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які враховувалися при призначенні пенсії (а.с.25-26).
Листом від 16.01.2021 №435 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для складання та видачі довідки про розмір грошового забезпечення, оскільки КМУ не визначив інших розмірів перерахунку пенсій у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців з 01.03.2018 (а.с.27-28).
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до вимог статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою №704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки згідно з додатком 4; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Така редакція Постанови № 704 діяла до 24.02.2018, оскільки пунктом 6 Постанови №103 (яка набрала чинності 24.02.2018 до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови № 704 викладено у новій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 зазначеної постанови викладений у редакції згідно з пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Разом з тим згідно з пунктом 1 Примітки Додатку 1 Постанови № 704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» (в редакції постанови КМУ №1041 від 20.12.2017) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно до Примітки Додатку 14 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте з 29.01.2020 пункт 6 Постанови «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (яким пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, про що зазначено судом вище, втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.
Отже, лише з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка запроваджувала у якості однієї з величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.
Відтак позивач вважає, що починаючи з 01.02.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями для обчислення розміру перерахованих пенсій відповідно до Постанови № 103 повинні визначатися у редакції пункту 4 Постанови № 704, чинному, на момент її прийняття, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Однак суд не погоджується з такими доводами позивача та зазначає, що скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку розмірів посадового окладу позивача та не може слугувати підставою для надання до ГУПФ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 не створює підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.
Вирішуючи питання про те, яку із вказаних розрахункових величин повинен був застосувати відповідач у спірних відносинах, суд виходить із того, що правила визначення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначає саме пункт 4 Постанови №704.
Натомість у додатках 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 посилання на іншу розрахункову величину ніж у пункті 4 цієї ж постанови міститься у примітках, які за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.
Суд зазначає, що постановою КМУ від 06.09.2005 №870 затверджені «Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України» (далі - Правила №870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів КМУи (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.
За змістом пункту 20 вказаних правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Положеннями пункту 2.16 «Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України (далі – МЮУ) від 12.04.2005 №34/5 (в редакції на час виникнення спірних відносин), також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.
Зазначені норми права додатково підтверджують, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер, не може містити норм права і не може визначати яку саме розрахункову величину слід використовувати при обчисленні окладів.
Суд звертає увагу також і на те, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку пунктом 4 Постанови №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.
Не приведення КМУ приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».
Разом з тим, на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18 з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка запроваджувала у якості однієї з величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.
01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
За приписами частини третьої статті 7 КАС у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ та пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, перевагу належить віддати положенням закону - як акту права вищої юридичної сили.
При цьому, судом враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ, згідно яких: за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають".
Оскільки, норма пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, суд вважає, що відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.
Із врахуванням викладеного, згідно із Постановою №704, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Крім того, порядок проведення перерахунку пенсій особам з числа колишніх військовослужбовців врегульований Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі – Постанова №45, Порядок №45).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 (у редакції Постанови № 103) пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Тобто право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення виникає виключно у зв`язку з прийняттям рішенням КМУ про перерахунок такої пенсії конкретно визначеній категорії пенсіонерів, що має наслідком застосування відповідної процедури, передбаченої, зокрема, пунктом 3 Порядку № 45, згідно з яким на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Таким чином, оскільки у вказаний період КМУ не приймав змін до Порядку №45, як і не приймав інших рішень щодо перерахунку таких пенсій, сама по собі постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 не є підставою для здійснення перерахунку відповідних пенсій, в тому числі пенсії позивача.
Більше того, під час розгляду справи судом не здобуто доказів зміни (збільшення) з 01.02.2021 посадових окладів або інших складових грошового забезпечення позивача за посадою, яку він займав на момент звільнення з військової служби, у зв`язку з прийняттям вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції. Тому, на думку суду, відсутні й передбачені законом підстави для видачі позивачу оновленої довідки для здійснення перерахунку пенсії на 01.01.2021.
Також апеляційний суд враховує, що після 01.03.2018 грошове забезпечення військовослужбовців не підвищувалося, а Уряд України не приймав інших рішень щодо перерахунку пенсій військовослужбовців.
Водночас згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 45 тільки після прийняття КМУ рішення щодо перерахунку пенсій та надходження списків від ГУПФ обласні військові комісаріати готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.
Оскільки таке рішення не приймалось, суд вважає, що відсутні й підстави для оформлення відповідачем нових довідок про розмір грошового забезпечення позивача для здійснення перерахунку його пенсії з 01.01.2021. 
Відтак, з огляду на встановлене, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в оформленні та наданні до ГУПФ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 та зобов`язання відповідача підготувати на надати до відповідача нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021.
В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині з наведених вище підстав.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 4 лютого 2022 року.