УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 січня 2022 року
м. Київ
справа № 296/9644/21
провадження № 51-6140ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року про закриття апеляційного провадження.
Суть питання
Як слідує зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 листопада 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020060000000433.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, підозрювана ОСОБА_4 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 29 листопада 2021 року закрив апеляційне провадження, оскільки апеляційну скарги подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі підозрювана ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги підозрювана ОСОБА_4 вважає, що апеляційний суд безпідставно закрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, яку вважає незаконною. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 310 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
За змістом статей 310, 424 КПК України, сама по собі ухвала слідчого судді місцевого суду касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, отже, доводи касаційної скарги щодо незаконності вказаного судового рішення Верховний Суд не розглядає.
Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що вищезазначеною статтею Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого КПК України визначає, в яких випадках і які саме рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №494/6/18).
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа №646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа №161/4229/18), які стосуються права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до норм ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України. 
Частиною 3 вказаної норми процесуального закону встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не визначені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
При цьому, згідно з положеннями ч. 9 ст. 295-1 КПК України ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Як слідує з оскаржуваного судового рішення, підозрювана ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, тобто на судове рішення слідчого судді апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК України.
Тому суд апеляційної інстанції, встановивши в судовому засіданні, що призначена до розгляду апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, правомірно закрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою.
З таким висновком погоджується і Верховний Суд, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), де міститься висновок, відповідно до якого рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді – при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення. Якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Тому, доводи ОСОБА_4 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме безпідставного закриття провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.
Крім того, Верховний Суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_4 на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року (провадження №13-19кс18) та рішення Верховного Суду України (постанова від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17), оскільки відповідно до цих правових позицій апеляційні суди зобов`язані відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, і лише в такому випадку право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 цього Кодексу, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
В усіх інших випадках діє лише норма, передбачена ст. 309 КПК України, інакше це буде суперечити принципу правової визначеності щодо передбачуваності застосування певних правових норм, який є складовою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
При цьому Верховний Суд повторно звертає увагу підозрюваної ОСОБА_4 на те, що питання оскарження рішення слідчого судді, прийняте за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, визначено положеннями ч. 9 ст. 295-1 КПК України. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданого до неї судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою підозрюваної ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                ОСОБА_3