УХВАЛА
Іменем України
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 454/2376/19
провадження № 51-638впс22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
скаржника (в режимі відеоконференції)                     ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання з доповненнями скаржника
ОСОБА_5 про направлення провадження (справа № 454/2376/19)
із Сокальського районного суду Львівської області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області,
встановив:
До Верховного Суду надійшло клопотання в порядку ст. 34 КПК, мотивоване тим,
що ОСОБА_5 не довіряє суддям Сокальського районного суду Львівської області, яким заявив відводи через упередженість та зволікання з розглядом його справ.
Заяви про відвід суддям були безпідставно залишені без задоволення.
На підставі викладеного ОСОБА_5 просить передати провадження (справа
№ 454/2376/19) за місцем його проживання до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, котрий розглядає справи підсудні Київському районному суду м. Донецька.
Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника на підтримку клопотання, перевіривши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог пунктів 1–4 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності;
2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Положеннями абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК встановлено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
З наданої на запит Верховного Суду відповіді Сокальського районного суду Львівської області вбачається, що в цьому суді перебуває на розгляді провадження (справа № 454/2376/19) за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого відділення ВП № 2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області, розташованого на вул. Міцкевича, 9 у м. Сокаль Червоноградського району Львівської області, про відмову у визнанні потерпілим. Тобто розгляд даної скарги проводиться Сокальським районним судом Львівської області за місцем розташування органу досудового розслідування.
ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)», яка розташована на вул. Миколаївській 31
у м. Новгород-Сіверський Чернігівської області.
Проживання ОСОБА_5 у м. Донецьку до його засудження вироком Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року (за статтями 69, 93 пунктами «а», «г», «з», «і», 142 ч. 3, 215-3 ч. 2, 263 ч. 1, 345 ч. 2 КК 1960 року),
не є підставою для застосування абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК.
Порядок відводу суддів установлений положеннями ст. 81 КПК, а недовіра до суддів конкретного суду не є підставою для застосування приписів ч. 1 ст. 34 цього Кодексу та направлення провадження з одного суду до іншого в межах територіальної юрисдикції різних апеляційних судів.
Отже, клопотання скаржника не ґрунтується на положеннях кримінального процесуального закону.
Виходячи із зазначеного та зі змісту положень ст. 34 КПК, оскільки клопотання
не містить визначених кримінальним процесуальним законом причин для направлення провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для його задоволення відсутні.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання з доповненнями скаржника ОСОБА_5 про направлення провадження (справа № 454/2376/19) з Сокальського районного суду Львівської області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                ОСОБА_3