Справа № 464/7441/20                                Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В. 
Провадження № 22-ц/811/3521/21                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Симець В.І.
з участю: представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» - Бутка А.С.,
представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2020 року ОСОБА_1  звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» про стягнення коштів, сплачених ним на підставі попереднього договору купівлі-продажу квартири.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 вересня 2020 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51.3 кв.м. Стверджує, що за умовами договору сторони зобов`язалися до 15 листопада 2020 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири, крім того, покупець зобов`язався оплатити попередню плату частини вартості квартири в гривневому еквіваленті в розмірі 338 370,00 грн., а продавець зобов`язався зняти усі арешти та вилучити наявні в державному реєстрі заборони щодо відчуження даної квартири. Зазначає, що зняття в установленому порядку обтяжень нерухомого майна є обов`язковою умовою для укладення основного договору купівлі-продажу, оскільки це є перешкодою для відчуження майна продавцем та реєстрації права власності на нерухоме майно за покупцем. Зазначає, що перерахував на користь відповідача попередню плату частини вартості квартири в гривневому еквіваленті в розмірі 338 370,00 грн., однак після здійснення платежів йому стало відомо про те, що 29 вересня 2020 року державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю.І. усі обтяження припинені на підставі судових рішень у справах, які не мають жодного відношення до вищезазначеної квартири, та якими не знімалися арешти з неї, що, на його думку, вказує на наявність підстав вважати такі реєстраційні дії незаконними, що є перешкодою для подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири. Наголошує, що двічі скеровував відповідачу повідомлення-вимогу про відмову від укладення договору купівлі продажу, в якій просив повернути йому перераховані ним грошові кошти, однак така залишилася без реагування Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем». Вважає, що відповідач зобов`язаний повернути йому передоплату вартості квартири, оскільки протягом визначеного строку сторонами не було укладено основний договір купівлі-продажу квартири, що пов`язано з очевидними неправомірними діями відповідача щодо зняття арешту з квартири на підставі неіснуючих судових рішень. З наведених підстав просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 338 370.00 грн. 
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 грудня 2021 року накладено арешт на нерухоме майно – приміщення квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 927724046101), що переобладнана в нежитло, належне на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем».
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на користь ОСОБА_1 338 370.00 грн. за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на користь ОСОБА_1  4258.10 грн. судового збору та 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.  
Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що ціна позову перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату відкриття провадження у справі, відтак дана справа не є малозначною за критерієм ціни позову та не визнавалася такою на підставі ухвали суду про віднесення її до категорії малозначних, відтак помилково розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права унеможливило належне дослідження обставин, що мають значення для розгляду та правильного вирішення справи та призвело до недотримання принципу правової визначеності. Вказує, що умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2020 року передбачено, що в момент підписання основного договору покупець зобов`язаний внести грошову суму у гривнях, що на момент розрахунку становитиме суму, еквівалентну 33 000 доларів США відповідно до курсу НБУ станом на день проведення розрахунку за наступним графіком:
-в строк до 22 вересня 2020 року включно покупець зобов`язується передати продавцю грошові кошти в сумі 28 170.00 грн., що буде еквівалентно 1000 доларів США за курсом НБУ на день здійснення платежу; 
-в строк до 30 вересня 2020 року включно покупець зобов`язується передати продавцю грошові кошти в розмірі, що буде еквівалентно 11 000 доларів США за курсом НБУ на день здійснення платежу;
-в строк до 15 листопада 2020 року включно покупець зобов`язується передати продавцю решту суми в гривнях, що буде еквівалентно 21 000 доларів США за курсом НБУ на день здійснення платежу.
Вважає, що оскільки станом на 29 вересня 2020 року відсутні будь-які арешти чи заборони щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , то граничний строк сплати позивачем грошової суми в розмірі 11 000 доларів США сплив 30 вересня 2020 року. Просить врахувати, що умови договору про те, що у разі, якщо грошову суму не буде сплачено у передбачені попереднім договором строки, продавець має право відмовитися від укладення основного договору та не повертати грошову суму. Звертає увагу, що підписавши попередній договір, позивач погодився з його умовами, в тому числі і прийняв на себе обов`язки належним чином виконувати його положення та нести відповідальність за їх невиконання, відтак якщо основний договір не укладено з причин, що грошову суму не сплачено у передбачені попереднім договором строки, фактично сплачена покупцем грошова сума не підлягає поверненню. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та вирішити питання про розподіл судових витрат. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Центр аграрних систем» Бутка А.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи позовні вимоги, захищаючи порушене відповідачем право позивача, суд першої інстанції виходив з засад цивільного законодавства, таких як, справедливість, добросовісність, розумність, і з врахуванням того, що кошти в розмірі 338370.00 грн. на виконання умов попереднього договору позивачем були сплачені відповідачу, однак основний договір купівлі – продажу квартири не був укладений, позивач відмовився від попереднього договору, надіславши відповідачу повідомлення – вимогу про повернення коштів, а тому дійшов висновку про підставність позову про повернення коштів, сплачених позивачем на виконання умов попереднього договору. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Так, у відповідно до ст.ст.627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороті, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
За умовами ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
За умовами попереднього договору, укладеного 22 вересня 2020 року між ТзОВ «Центр аграрних систем», продавцем, та ОСОБА_1 , покупцем, відповідно до ст. 635 ЦК України, сторони зобов`язалися в майбутньому, але не пізніше 15 листопада 2020 року та за умови сплати грошової суми, визначеної п.3.1 даного договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (основний договір) на умовах, в порядку та строк (термін), визначений цим договором. Відповідно до основного договору продавець повинен передати нерухоме майно - приміщення квартири АДРЕСА_1 у власність покупцю, а покупець повинен прийняти нерухоме майно і сплатити за нього обумовлену договором суму грошових коштів (п.п.1.1, 1.2 договору).
Сторонами погоджено, що до підписання основного договору покупець зобов`язаний внести грошову суму у гривнях, що на момент розрахунку буде становити суму, що еквівалентно 33 000 доларів США відповідно до курсу НБУ станом на день проведення розрахунку, за наступним графіком (п.3.1 договору): до 22 вересня 2020 року – 28 170 грн, що еквівалентно 1000 доларів США по курсу НБУ на день здійснення розрахунку (п.3.1.1); в строк до 30 вересня 2020 року – у розмірі, що буде еквівалентно 11 000 доларів США по курсу НБУ на день здійснення платежу, за умови вилучення записів про арешти та заборони на нерухоме майно, що є предметом даного договору та сплати заборгованості по комунальних платежах. У разі, якщо продавець не виконує вищевказаних зобов`язань до 30 вересня 2020 року грошова сума в розмірі, що наведена вище, буде сплачена покупцем на рахунок продавця протягом 10 банківських днів за умови виконання зобов`язань, викладених у п.3.1.2 даного договору (п.3.1.2); до 15 листопада 2020 року суму, еквівалентну 21 000 доларів США по курсу НБУ на день здійснення платежу за умови виконання зобов`язань, викладених у п.3.1.2 договору.
Якщо грошова сума не буде сплачена у строки, визначені п.3.1 договору, продавець має право відмовитися від укладення основного договору та не повертати грошову суму (п.3.3 договору).
Якщо покупець відмовиться від укладення основного договору, а також якщо основний договір не буде укладений в зв`язку з будь-якими діями та/або бездіяльністю покупця, грошова сума підлягає поверненню продавцем покупцю (п.3.4 договору).
Указаний попередній договір посвідчений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 7260.
Заперечуючи щодо позову, ТзОВ «Центр аграрних систем» покликається саме на п.3.3. попереднього договору від 22.09.2020 року, яким передбачено право продавця відмовитися від укладення основного договору та не повертати грошову суму, якщо грошова сума не буде сплачена у строки, визначені п.3.1 попереднього договору.
Згідно із наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 1 від 22 вересня 2020 року та № 1 від 01 жовтня 2020 року позивачем сплачено на рахунок відповідача 28 170,00 грн та 310 200,00 грн. відповідно.
Згідно з умовами п.3.1.2 попереднього договору кошти в розмірі 310200.00 грн. повинні були бути сплачені до 30.09.2020 року, такі сплачені 01.10.2002 року, тобто, прострочка становить лише один день.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, з урахуванням незначної прострочки сплати позивачем 310200.00 грн. тільки на один день, дав вірну оцінку доводам відповідача, що невиконання покупцем умов попереднього договору, як намагання уникнути цивільно-правової відповідальності та не повертати отримані кошти.
Судом першої інстанції безспірно встановлено та визнавалося сторонами, що кошти в розмірі 338370.00 грн. на виконання попереднього договору купівлі-продажу сплачено позивачем відповідачу, однак основний договір купівлі-продажу квартири між ними не укладався.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно врахував повідомлення-вимогу позивача про відмову від попереднього договору та повернення коштів від 09 листопада 2020 року на підставі п.3.4 попереднього договору.
Суд першої інстанції вірно вважав безпідставними доводи відповідача щодо правомірності неповернення коштів на підставі п.3.4 попереднього договору у зв`язку із несплатою позивачем грошової суми у визначені строки та права відповідача, як продавця, відмовитися від укладення основного договору та не повертати кошти, оскільки п.3.1.2 попереднього договору від 22.09.2020 року передбачав обов`язок покупця, яким є позивач, передати продавцю, яким є відповідач, грошові кошти у розмірі, що буде еквівалентно 11000.00 дол. США по курсу НБУ на день здійснення платежу, за умови вилучення за сприяння продавця записів про арешти та заборони на нерухоме майно, що є предметом даного договору, а саме, приміщення квартири АДРЕСА_1 , та сплати заборгованості по комунальних платежах. 
Тобто, обов`язку покупця, яким є позивач, по передачі продавцю, яким є відповідач, грошових коштів у розмірі, що буде еквівалентно 11000.00 дол. США по курсу НБУ на день здійснення платежу, в строк до 30.09.2020 року, передував обов`язок саме продавця вжити всіх передбачених законом заходів для вилучення записів про арешти та заборони на приміщення квартири АДРЕСА_1 та сплати заборгованості по комунальних платежах.
Разом з тим, матеріали справи не містять беззаперечних доказів виконання продавцем, яким є відповідач, умови попереднього договору щодо вилучення записів про арешти та заборони на приміщення квартири АДРЕСА_1 , належного та своєчасного повідомлення ОСОБА_1 до 30.09.2020 року про виконання цієї умови попереднього договору.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.10.2020 року вбачається, що 29.09.2020 року державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю.І. виключено усі записи про обтяження в реєстрі, підставою для виключення записів про обтяження зазначені рішення судів м. Львова та Львівської області. 
Аналізуючи наявні у матеріалах справи відповіді Львівського апеляційного суду, Франківського районного суду м. Львова, Залізничного районного суду м. Львова, Бродівського районного суду Львівської області, Миколаївського районного суду Львівської області на запити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що записи про обтяження на квартиру АДРЕСА_1 зняті на підставі судових рішень, які не стосуються цієї квартири та якими не знімались арешти та заборона її відчуження, що давало позивачу підстави вважати такі реєстраційні дії незаконними, і фактично свідчить про відсутність вилучення у встановленому законом порядку записів про арешти та заборону на квартиру АДРЕСА_1 , виконання відповідачем умови попереднього договору, передбаченої п.3.1.2 договору.
Зазначене спростовує доводи апелянта про порушення позивачем ОСОБА_1 умов попереднього договору щодо строків внесення суми коштів в розмірі 310200.00 грн. та наявність в ТзОВ «Центр аграрних систем» у зв`язку з цим підстав для неповернення грошових коштів позивачу. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що сторони попереднього договору, у тому числі відповідач, добровільно обумовили умови попереднього договору купівлі-продажу, які і повинні добросовісно виконувати.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушене право ОСОБА_1 підлягає судовому захисту, і що з ТзОВ «Центр агарних систем» слід стягнути на користь ОСОБА_1 338370.00 грн. сплачених ним коштів на підставі попереднього договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2020 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані. 
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, оскільки, як вважає апелянт, справа не могла розглядатися в порядку спрощеного провадження. 
Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку 1) наказного провадження; 2)позовного провадження (загального або спрощеного); 3)окремого провадження.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду 1) малозначних справ; 2)справ, що в никають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим з батьків у наданні нотаріальної згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. (ч.4 ст. 19 ЦПК України).
Пункти 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачають, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту зазначених норм слідує, що у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім тих, які підлягають розглядові лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тлумачення ст. 19 ЦПК України свідчить, що малозначною є справа, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; і окрім цього суд може визнати малозначною справою іншу справу, у якій ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих справ, які підлягають розглядові лише за правилами загального позовного провадження,
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.277 ЦПК України).
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2021 року відкрито провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що справа є малозначною, розгляд такої слід проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Тобто, ухвалою суду дана справа визнана малозначною, віднесена до категорії малозначних, що спростовує доводи апелянта про те, що справа №467/7441/20 ухвалою суду малозначною судом першої інстанції не визнавалася.
За вищенаведеного відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, а саме, з підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» – залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 вересня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 14.02.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк