Ухвала
22 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 750/8434/20
провадження № 61-20549ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 у вересні 2020 року звернулася до суду із позовом про повернення безпідставно набутого майна шляхом стягнення з відповідача 358 860,16 грн вартості такого майна .
Деснянський районний суд міста Чернігова рішенням від 31 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовив.
Чернігівський апеляційний суд постановою від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково, рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2020 року скасував, а позов задовольнив частково та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56 649,23 грн у рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
ОСОБА_1 29 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення. 
Верховний Суд ухвалою від 15 листопада 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року відмовив.
ОСОБА_1 17 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у вказаній вище справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Процесуальний закон не передбачає можливості повторного розгляду касаційної скарги особи, за зверненням якої Верховний Суд вже постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судового рішення у цій справі та є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на те ж судове рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                   А. І. Грушицький
 
                                                                                                    Є. В. Петров