УХВАЛА

02 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 160/5292/20
адміністративне провадження № К/990/2377/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада               2021 року у справі №160/5292/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
у с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від           04 березня 2020 року №0005270508 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 74633,75 грн, з яких 59707,00 грн основний платіж, 14926,75 грн - штрафні (фінансові) санкції; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 04 березня              2020 року №0005300508 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 67170,00 грн, з яких 53736,00 грн - основний платіж, 13434,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.
Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю та безпідставністю винесених відповідачем податкових повідомлень-рішень. Позивач вважає, що висновки контролюючого органу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так позивач не погоджується з висновками акту перевірки, вважає їх помилковими, такими що не відповідають фактичним обставинам справи та виникли в результаті неналежного аналізу контролюючим органом договорів про виконання робіт, рахунків фактури, актів виконаних робіт, договору про відступлення права вимоги, платіжних доручень та інших документів, не містять доказів факту порушення норм податкового законодавства та вважає, що винесені на підставі акту оскаржувані повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем складений акт перевірки з порушенням законодавства. Крім того, відповідачем при проведенні перевірки була використано ухвала Подільського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року у справі №758/14610/18, в даній ухвалі ніякого згадування про позивача немає, а тому при перевірці був використаний документ який не має відношення для позивача. Позивач зазначає, що висновок податкового органу про порушення позивачем норм пп. 134.1.1 п.134.1. п. 44.1 ст. 44 ПК України, занижено фінансовий результат за 2018 рік та п. 44.1 ст. 44, п. 198.2 п. 198.3 ст. 198 ПК України, завищено податковий кредит в том числі внаслідок включення суми ПДВ по податковим накладним виписаним ТОВ «Євробуд Девелопмент» в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на додану вартість, що сплачено з державного бюджету є помилковими. Це підтверджується актами виконаних робіт між позивачем та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджує фактичне виконання робіт зазначених у всіх договорах і це підтверджує факт виконання господарський операцій між позивачем та ТОВ «Євробуд Девелопмент». Позивач зазначає, що в акті вказано «з метою встановлення виробника проаналізовано та досліджено наявну податкову інформацію по постачальником ТОВ «Євробуд Девелопмент» згідно ЄРПН. В результаті чого встановлено наступну схему проходження робіт (послуг) та товару реєстрації підприємства по листопад 2016 року…», однак позивач з ТОВ «Євробуд Девелопмент» у 2016 році не мали ніяких господарських відносин та не укладали ніяких договорів. Тому складена схема в Акті перевірки не має ніякого відношення до позивача і тому пов`язувати його з контрагентами ТОВ «Євробуд Девелопмент» неправомірно. Позивач зауважує, що наявність обставин, які стосуються порушення ТОВ «Євробуд Девелопмент» законодавства, не може бути підставою для висновку про неправомірність віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту в жовтні та листопаді 2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня               2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада                 2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                    15 квітня 2021 року скасовано та прийняти нову постанову, якою визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 04 березня                 2020 року №0005270508 та №0005300508.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (141803,75 грн < 210200,00 грн).  
Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.  
Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.
Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :          
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №160/5292/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                            І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                 О. О. Шишов
                                                                                                                          М. М. Яковенко