КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                           Доповідач - Кулікова С.В.
22-ц/824/1474/2022              
                                      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                              Справа №362/3074/20
19 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                         - Рубан С.М.    
                                     - Заришняк Г.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міжрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Марчук О.Л., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.02.2012 року у розмірі 16 930,37 грн. станом на 12.04.2020 року та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.02.2012 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20 000,00 грн. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також з наказом банка про їх затвердження.
Вказував на те, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 12.04.2020 року має заборгованість - 16 930,37 грн., з яких: 3 389,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 635,40 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625,  5 623,56 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 782,40 грн. - штраф (процентна складова).
Посилаючись на наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просив позов задовольнити.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 16 930,37 грн. та 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що з метою досудового врегулювання спору між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 28.07.2020 року до кредитного договору від 16.02.2012 року та відповідачем було погашено всю суму боргу в період перебування справи на розгляді у суді першої інстанції.
Вважає, що суд не мав правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не було надано до суду доказів того, з яких підстав відповідачу було підвищено без його згоди кредитний ліміт, відповідність розрахунку кредитної заборгованості та того, що відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами договору.
У відзиві на апеляційну скаргу, АТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити в задоволенні скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року. У відзиві зазначав, що позивачем на підтвердження заявлених вимог було надано суду наступні докази: розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, витяг з «Тарифів», Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. АТ КБ «ПриватБанк» виконав умови договору, встановивши кредитний ліміт на кредитну картку, відповідач в свою чергу, станом на 12.04.2020 року мав заборгованість - 16 930,37 грн. 28.07.2020 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою узгоджено розмір боргу та розмір прощеної заборгованості за кредитом. Станом на 28.04.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. При цьому, позивач звертав увагу на те, що заборгованість погашено в повному обсязі вже після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 згідно анкети-заяви від 16.02.2012 року отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку «Універсальна». Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, також, вона виразила згоду з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.36).
У зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідачку ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 37).
За вказаним договором було неодноразово змінено кредитний ліміт, що було здійснено відповідно Умов та правил надання банківських послуг та підтверджується довідкою банку (а.с. 34).
Відповідачка не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором.
З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12.04.2020 року відповідачка має заборгованість по договору на загальну суму 16 930 гривень 37 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредита -              3 389 грн. 01 коп., нарахована пеня - 5 623 грн. 56 коп., та штрафні нарахування в сумі          1 282 грн. 40 коп. (а.с. 6 - 17).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача у заявленому ним розмірі.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна», з бажаним кредитним лімітом 5 000 грн. У заяві відповідач  погодилася із тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також зазначено, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно довідки про надані кредитні картки, 16.02.2012 року ОСОБА_1 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 .
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався (збільшувався/зменшувався).
З виписку по рахунку станом на 14.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредитну картку та активно нею користувалася, знімаючи грошові кошти та здійснюючи покупки за кредитні кошти.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 12.04.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість по договору на загальну суму 16 930 гривень 37 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредита - 3 389 грн. 01 коп., нарахована пеня - 5 623 грн. 56 коп., та штрафні нарахування в сумі 1 282 грн. 40 коп.
28 липня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 16.02.2012 року, укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 16.02.2012 року, згідно якої сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 10 447,47 грн. Вказані суми за рішенням Банку спрощені. Згідно п. 1.2 додаткової угоди встановлено на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 2 800,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 988,51 грн., відсотками 1811,49 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн. 
28 липня 2020 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість у розмірі 2800 грн., яка визначена сторонами у додатковій угоді від 28 липня 2020 року. Інші суми (заборгованість) за рішенням банку прощені.
Таким чином, станом на дату ухвалення рішення у справі (14 квітня 2021 року) заборгованість у відповідача перед позивачем АТ КБ «ПриватБанк» була відсутня, тому підстави для її стягнення у суду були відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом неповно з`ясовані обставини справи, які мали значення для розгляду справи та ухвалення у ній законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Виходячи із задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати,  понесені при поданні апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Васильківського міжрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скаргиу розмірі 3 153,00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий:                                              Судді: